ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/989/22
провадження № 3/753/991/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2021 о 23.30 год. у м. Києві по вул. Урлівська, ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, стійкий запах алкоголю з порожнини рота. На порушення вимог п. 2.5. ПДР України ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

07.12.2021 о 00.40 год складено протокол серії ААБ № 328037.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся шляхом направлення повідомлення на адресу проживання, однак конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Номера телефону або інших засобів зв`язку з ОСОБА_1 у суду відсутні.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутності ОСОБА_1 , при цьому суд керувався наступним.

Інформація про дату, час та місце розгляду справи перебуває у відкритому доступі на офіційному сайті суду, а відтак ОСОБА_1 мав цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилась та не надала пояснення чи будь які докази, суд приймаючи рішення, виходить з наявних в матеріалах справи даних.

За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даною нормою встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Судом досліджено відеозапис з боді-камери поліцейського АА-00858, з якого вбачається наступне.

ОСОБА_1 не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак виловлював заперечення щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що на місці стоянки транспортного засобу (проїжджа частина придомової території), ОСОБА_1 сидить на місці водія з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У транспортному засобі інших осіб не знаходилось. Водій повідомляє поліцейським, що він керував транспортним засобом коли був тверезий, а вже після зупинки вживав алкоголь, однак транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував. На питання поліцейського коли саме водій вживав алкоголь, оскільки поліцейські підійшли до нього відразу після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 не відповів.

З відеозапису вбачається, що осіб, які могли керувати транспортним засобом, який стоїть на проїжджай частині, окрім ОСОБА_1 як в автомобілі, так і поблизу нього, немає.

Зафіксовані відеозаписом обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом. Та обставина, що процес керування автомобілем незафіксований безпосередньо на боді-камеру поліцейського, не має жодного правового значення для розгляду даної справи і не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 не є особою, яка керує транспортним засобом.

З відеозапису вбачається, що на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів відмовою. Більш того, не заперечував проти того, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, відповідають ознакам, наведеним у пункті 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

Зафіксована відеозаписом поведінка ОСОБА_1 також не залишає сумнівів у тому, що він перебував у стані сп`яніння та що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже за результатами оцінки вищенаведених доказів, які відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, суд дійшов висновку про доведення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України.

У зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України до нього застосовується передбачене даною нормою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 130, статтями 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами рахувати з моменту вилучення посвідчення водія.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду.

Суддя М.О.Заставенко