Справа № 127/4722/22
Провадження № 3/127/1294/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2022 о 03.45 год. по вул. В. Порика, 22 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку керованого транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, не зупинився. У подальшому був зупинений шляхом переслідування та блокування керованого ним транспортного засобу.

Крім того, 08.02.2022 о 03.45 год. по вул. В. Порика, 22 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушень не визнав та суду пояснив, що він автомобілем не керував, перебував на задньому сидінні, однак не заперечував факту перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вночі, біля 2-ї год. до нього подзвонив ОСОБА_1 і попросив забрати його з автомобілем від ресторану «Шоколад». Він сів за кермо автомобіля ОСОБА_1 і в подальшому працівники поліції заблокували йому рух, після чого одразу побігли до задніх дверей, наказали ОСОБА_1 вийти з автомобіля.

Заслухавши доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку його захисника, свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 суду до протоколу про адміністративне правопорушення надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2022 (далі Направлення), висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2022 (далі Висновок), рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області Олексієнко В. (далі Рапорт) та диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

З Рапорту випливає, що у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Відомості, викладені у зазначеному ОСОБА_4 , узгоджуються з відомостями, зафіксованими на оглянутому в судовому засіданні Записі, зокрема, в частині повідомлення ОСОБА_1 виявлених у нього ознак сп`яніння. Тобто підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд з метою підтвердження чи спростування наявності ознак алкогольного сп`яніння були встановлені відповідно до приписів пункту 3 розділу І Інструкції.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні посилався на те, що Направлення виписане після оформлення Висновку. Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити, що справді, у Направленні та Висновку наявні розбіжності щодо часу його оформлення згідно з Направленням воно оформлене о 04.45 год., а згідно з Висновком, Направлення оформлене о 03.35 год. При цьому суд враховує, що з оглянутих в судовому засіданні Записів випливає, що подія мала місце 08.02.2022 о 03.45 год. Отже, суд вважає за доцільне надати відповідну правову оцінку з урахуванням усіх наявних у справі доказів у їх сукупності.

Суд вважає за доцільне зауважити, що порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху регламентований Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395 (далі Інструкція № 1395). Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану, зокрема, наркотичного сп`яніння регламентований Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регламентований розділом ІІІ Інструкції. Зі змісту пункту 15 розділу ІІІ Інструкції випливає, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Зі змісту ж пункту 16 розділу ІІІ Інструкції випливає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Аналізуючи надані суду матеріали, зміст яких наведений вище, суд вважає, що захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не довів тієї обставини, що протокол про адміністративне правопорушення був складений до проведення огляду (фіксації факту відмови від його проходження) ОСОБА_1 . Зокрема, суд вище вже зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення був складений (05.15 год.) після оформлення результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (03.55). Саме тому доводи захисника у цій частині суд також оцінює критично.

Твердження захисника Козинського О.П. в частині того, що надані суду Записи не можуть бути використані в якості доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки відсутні докази підписання зазначених Записів цифровим підписом, суд оцінює критично. Зокрема, Верховний Суд (далі ВС) у справі № 751/6069/19 зауважив таке.

У випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Аналогічний висновок ВС зробив у постанові від 19.08.2021 (справа № 756/8124/19), зауваживши, що записаний на оптичний диск носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Крім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу на ту обставину, що дотримання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, встановлений статтею 266 КпАП захисник Козинського О.П. в судовому засіданні не оспорював, а оспорював лише факт керування останнім транспортним засобом.

Оцінюючи доводи захисника в цій частині, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_5 не заперечував факту керування транспортним засобом, а заперечував факт перебування у стані наркотичного сп`яніння. Суд при цьому вважає за доцільне звернути увагу на ту обставину, що ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, натомість звернувся до суду із заявою, згідно з якою просив здійснити судовий розгляд справи за його відсутності. Клопотання з метою підтвердження чи спростування факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом в судовому засіданні його захисником не заявлені.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На оглянутому в судовому засіданні Записі чітко зафіксований факт переміщення ОСОБА_1 з місця водія на заднє пасажирське сидіння. Саме тому доводи захисника, пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 у цій частині суд оцінює критично.

Отже, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення були доведені згідно з приписами наведених вище правових норм, а тому правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні. При цьому суд вважає доведеним у судовому засіданні факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Суд дійшов до такого висновку, оскільки з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 одразу після його зупинки факту керування транспортним засобом не оспорював, оспорюючи лише правову підставу для здійснення його зупинки.

Саме тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Окрім наведеного, враховуючи ту обставину, що в судовому засіданні підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і невиконання ним зупинки про вимогу (зазначена обставина підтверджена переглянутим у судовому засіданні Записом), суд вважає, що дії ОСОБА_1 також охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КпАП, за ознаками невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не притягувався. Однак слід при цьому зауважити, що санкція закону, яким встановлена адміністративна відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення (частина перша статті 130 КпАП), є безальтернативною, тобто передбачає стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом. Саме тому суд вважає за доцільне з метою попередження вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того, суд враховує, що частиною другою статті 36 КпАП визначено, що у разі якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Саме тому суд вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення згідно з приписами частини другої статті 36 КпАП, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 та частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з приписами частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: