Справа № 157/87/22
Провадження №3/157/128/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Вавдіюк Т.О., прокурора Антонюка В.В., розглянувши заяву судді Антонюк Олесі Володимирівни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління стратегічних розслідувань у Волинській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

встановив:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КпАП України передано для розгляду судді Антонюк О.В.

До початку розгляду справи по суті суддею Антонюк О.В. заявлено самовідвід, який мотивовано тим, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КпАП України, а саме у тому, що останній, будучи депутатом Камінь-Каширської міської ради сьомого скликання і відповідно до п.п. «б», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону, подав у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб: у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації не зазначив відомостей про своє фінансове зобов`язання (договір позики грошових коштів від 01.11.2012) у розмірі 416997 грн., яке виникло у нього перед ОСОБА_2 , чим порушив п.п. 2, 3, 7, 9 ч. 1 ст. 46 Закону, сторона обвинувачення посилається, серед іншого, на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року у цивільній справі № 157/677/19, ухвалене під її головуванням, яким встановлено наявність невиконаного вищезазначеного фінансового зобов`язання суб`єкта декларування ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору позики від 01.11.2012, і такі обставини, на думку судді, можуть викликати сумніви в учасників справи та в стороннього спостерігача щодо об`єктивності та безсторонності судді.

У судовому засіданні прокурор Антонюк В.В. проти задоволення заяви про самовідвід судді Антонюк О.В. не заперечив.

Заслухавши думку прокурора, з`ясувавши обставини заявленого самовідводу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву про самовідвід належить задовольнити, зважаючи на таке.

Згідно з рішенням Ради суддів України № 34 від 8 червня 2017 року, з огляду на відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства, може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя не може брати участь у судовому провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. За наявності зазначених підстав суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вимога щодо безсторонності, як свідчить судова практика Європейського суду з прав людини характеризується двома критеріями: перший - полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Згідно з п. 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Під поняттям «суд, встановлений законом» необхідно розуміти не тільки юридичне підґрунтя самого по собі існування суду як такого, але також і дотримання судом правил юрисдикції та підсудності, правил автоматизованого розподілу справ, наявності повноважень у судді і належного складу суду.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків; вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Окрім того, у відповідності до положень п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики встановлено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що в основу доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КпАП України, покладено, серед іншого, рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року у цивільній справі № 157/677/19, ухвалене під головуванням судді Антонюк О.В., яким встановлено наявність невиконаного фінансового зобов`язання суб`єкта декларування ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору позики від 01.11.2012, і саме не зазначення про наявність такого зобов`язання у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, ставиться у вину ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, з метою уникнення можливих сумнівів в учасників судового процесу про об`єктивність та неупередженість судді Антонюк О.В., недопущення в подальшому невірного сприйняття учасниками справи судового рішення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення заяви про самовідвід та передачі справи на повторний автоматизований розподіл.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 245 КпАП України, -

ухвалив:

Заяву про самовідвід судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк Олесі Володимирівни у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КпАП України, - задовольнити.

Передати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КпАП України (справа № 157/87/22, провадження №3/157/128/22) для повторного автоматизованого розподілу для визначення судді для розгляду справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Антонюк