Справа № 372/2149/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про давність виконання судового рішення - постанови Обухівського районного суду Київської області від 05.08.2019 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про давність виконання судового рішення - постанови Обухівського районного суду Київської області від 05.08.2019 року відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Клопотання обґрунтовано тим, що постановою Обухівського районного суду Київської області від 05.08.2019 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, та оскільки з дня винесення судом постанови пройшов значний час, а саме більше двох років та з огляду на норми ст. 80 КК України просить застосувати аналогію закону та звільнити його від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

В судовому засідання представник Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Бакун К.О. проти клопотання заперечила в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема слід звернути увагу на те, що судом двічі призначались судові засіданні за клопотанням ОСОБА_1 та двічі направлялись судові повістки засобами поштового зв`язку, однак ОСОБА_1 не отримував судові повістки, і конверти поверталися на адресу суду з довідкою про причини повернення в яких зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою. Заяв, клопотань суду не подав.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Обухівського районного суду Київської області від 05.08.2019 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Відповідно до ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 23.12.2019 року в задоволенні подання начальника Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови відносно ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 20.04.2021 року в задоволенні подання начальника Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови відносно ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 14.09.2021 року в задоволенні подання начальника Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням постанови відносно ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Визначений у ч. 1 ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Законом визначений чіткий перелік випадків, у разі настання яких, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, а саме: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Сам факт того, що фактичне місце проживання чи перебування порушника невідоме не є підставою звернення до суду з поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, оскільки звернення до суду з вказаним поданням знаходиться в причинному зв`язку з наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду.

Підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести той факт, що з моменту винесення постанови вже пройшов тривалий час, а саме понад два роки, оскільки така підстава може зазначатися правопорушником з метою ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт регламентується Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно - корисних робіт, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 року за № 474/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 березня 2013 року за № 457/22989.

Відповідно до п. 11.1. зазначеного Порядку виконання стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ст. 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 300 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Статтею 302 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Відповідно до п. 5, 6, 9 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

- видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

- скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

- смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, законодавець у Кодексі України про адміністративні правопорушення виділив виключні випадки, за наявності яких припиняються виконання постанови, а саме: видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, скасування акта, які встановлює адміністративну відповідальність, смерть особи, а також не звернення виконання постанови протягом 3 місяців з моменту з дня винесення.

Статтею 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладені обставини, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 183,1, 245, 247, 298, 300, 303, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вирішення питання про давність виконання судового рішення, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Кравченко