Справа № 466/589/22
Провадження № 3/466/1112/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Донченко Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ГУ Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, гр. України, працюючої генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Робітня», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,-

за ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова з Головного управління державної інспекції з питань праці у Львівській області надійшли матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 , будучи генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Робітня», юридична адреса: 79024, м.Львів, вул. Б.Хмельницького, 233Б, вчинила порушення вимог законодавства про працю, що були виявлені 18.01.2022 року під час проведення заходу державного контролю у ТзОВ «Робітня», а саме: порушила вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України- при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм від Товариства, проводиться в день звільнення. Відповідно до наказу від 24.02.2020 року №11 звільнено працівника-іноземця ОСОБА_2 28.02.2020 згідно ст.38 КЗпП україни, однак всі належні суми виплачено 05.03.2020, згідно виписки банку від 05.03.2020 та відомості №7 від 05.03.2021. Відповідно до наказу №53 звільнено працівника- іноземця ОСОБА_3 12.12.2020, однак виплата всіх сум, що належить йому від Товариства не проведена в день звільнення, оскільки в порушення ст.83 КЗпП України, не проведено нарахування та виплату грошових коштів за всі дні не використаної відпустки; порушила вимоги ч.1 ст.117 КЗпП України- виплата належних сум працівнику ОСОБА_2 проведена не в день звільнення 28.02.2020, оскільки всі належні суми виплачено 05.03.2020 згідно виписки банку від 05.03.2020 та відомості №7 від 05.03.2020. Враховуючи вимоги ч.1 ст.117 КЗпП України, Товариство повинно було виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чого станом на день здійснення задоду державного контролю не здійснено, чим порушено вимоги ч.1 ст.117 КЗпП України; порушила вимоги ч.1 ст.83 КЗпП України- при звільненні працівнику ОСОБА_5 , якого звільнено з роботи 12.12.2020, згідно із наказом №53, адміністрацією Товариства не проведено нарахування та виплату коштів за всі невикористані дні відпустки, відповідальність за яке передбачене частиною 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 на розгляд адміністративної справи у суді, який призначався на 06.04.2022 року не з`явилася, хоча була повідомлена судом у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст.17З Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті, тому справу слід розглянути без її участі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить постанову.

Вина правопорушниці у скоєному правопорушенні стверджується належними та допустимими у відповідності до ст.251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № ЛВ0011/1354/АВ/П/ПТ від 18.01.2022 року, копією акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 18.01.2022 року та іншими матеріалами адміністративної справи.

Дії правопорушниці вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У відповідності до ст. ст. 34, 35 КУпАП - обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Узагальнюючи вищенаведене, із врахуванням характеру вчиненого правопорушення, малозначність вчиненого, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням, що буде згідно ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушниці в дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самою правопорушницею, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за малозначністю вчиненого правопорушення, оголосивши усне зауваження.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, що обчислюється з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення безпосередньо до Львівського апеляційного суду, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Суддя Ю. В. Донченко