ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 670/218/21

Провадження № 33/4820/85/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Якимець М.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Бабчинського В.К., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 25.04.2021 року о 19 год. 15 хв. в с. Осламів по вул. Центральній керував автомобілем ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER Alkotest 6810» ARAM-3576 в присутності двох свідків, результат огляду 2,71 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9(а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бабчинський В.К. просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що постанова суду є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі, оскільки не є самостійним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відеозапис події не є допустимим доказом, оскільки він надійшов до суду не з протоколом про адміністративне правопорушення, крім того він змонтований та не відповідає фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 та його представник Бабчинський В.К. будучи належним чином повідомленні про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились. Захисником через електрону адресу подано до суду заяву про відкладення розгляду справи через обставини військового стану та хворобу ОСОБА_1 . Однак неодноразові заяви про відкладення розгляду справи свідчать про зловживання своїми правами та обов`язками. Захисником не наведено об`єктивних підстав неприбуття у судове засідання, а з поданої медичної довідки ОСОБА_1 не вбачається, що стан його здоров`я перешкоджає взяти участь в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема, відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №163922 від 25 квітня 2021 року , з якого вбачається, що того ж дня о 19 год. 15 хв. в с. Осламів по вул. Центральній ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER Alkotest 6810» ARAM-3576 в присутності двох свідків, результат огляду 2,71 ‰.

- відеозаписом, що міститься на оптичному диску на, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем, те що останній пройшов огляд за допомогою приладу «Drager-6810»;

- роздруківкою з приладу ««Drager Alkotest 6810» від 25.04.2021 року відповідно до якої у водія ОСОБА_1 зафіксовано стан алкогольного сп`яніння 2,71 %;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 оскільки такий надійшов до суду не з матеріалами справи, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із даних диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи. На відеозаписі видно, як 25.04.2021 року працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ 2103,д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого був водій ОСОБА_1 . В установленому порядку, в присутності свідків було проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу ««Drager Alkotest 6810». Ступінь алкогольного сп`яніння 2,71%.

Даний відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, ознак фальсифікації та фабрикації не містить. Та обставина, що диск з відеозаписом був долучений до матеріалів про адміністративне правопорушення під час розгляду справи жодним чином не спростовує доведеного факту керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, під час розгляду справи в судді першої інстанції ОСОБА_1 свою винну визнав, розкаявся, та не оспорював фактичні обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду у справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обґрунтованою.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний