Справа № 595/282/22
Провадження № 3/595/167/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2022

м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли із відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 732562 від 03 лютого 2022 року, ОСОБА_1 03 лютого 2022 року близько 10 год 30 хв в м. Бучач по вул. Галицька, 10 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації суб`єкта господарювання, а саме надавав послуги по перевезені (ТАКСІ), чим порушив п. 24 ч. 1 ст. 7 «Про ліцензування господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився та згідно поданого заперечення вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Заперечує факт здійснення господарської діяльності. Вказує, що до 04 січня 2022 року він працював у приватного підприємця ОСОБА_2 , надаючи послуги по перевезенню пасажирів, однак трудові відносини між ними припинено. 03 лютого 2022 року він поїхав своїм автомобілем у магазин «АТБ» по особистих питаннях. Нікого в салоні автомобіля не було. Поліцейським, які до нього підійшли, він повідомив, що не надає послуги по перевезенню пасажирів і ліцензії не має. Після цього на нього склали адміністративний протокол, в якому вказали, що він здійснював господарську діяльність. Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність, тривалість діяльності та отримання прибутку, а тому докази провадження ним господарської діяльністі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання відсутні. Просить справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Дзьоба О.Б., в судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав. Пояснив, що доказів винуватості ОСОБА_1 у сукупності є недостатньо для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначив, що ОСОБА_1 не надавав послуг із перевезення пасажирів автомобілем. Жодного факту перевезення пасажирів та ще й за оплату зафіксовано не було. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено інших фактів здійснення господарської діяльності, що б свідчило про системність його дій, а також не зазначені норми закону, які були ним порушені. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути беззаперечним доказом його вини. За наведених обставин просить справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Суд, ознайомившись із письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вислухавши представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Дзьби О.Б., дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Із аналізу даної статті вбачається, що об`єктом такого адміністративного порушення є суспільні відносини у сфері державного регулювання господарської діяльності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГУ України) господарська діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність; господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обов`язковими ознаками господарської діяльності є систематичність (не менш ніж три рази протягом одного календарного року) та отримання прибутку, а відтак істотними ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є, по-перше, факт надання послуг за винагороду та, по-друге, систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 732562 від 03 лютого 2022 року, ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації суб`єкта господарювання, а саме надавав послуги по перевезенні пасажирів (ТАКСІ).

До матеріалів справи працівником поліції долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 732562 від 03 лютого 2022 року, в якому викладено суть правопорушення та за змістом якого ОСОБА_1 надав пояснення про те, що не займається підприємницькою діяльністю, з протоколом не згідний; рапорт поліцейського СРПП ВП №2 (м. Бучач) Гуцула С.С. від 03 лютого 2022 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 610976 від 03 лютого 2022 року; відеозапис.

Судом переглянуто доданий до матеріалів справи відеозапис, на якому зафіксована розмова ОСОБА_1 із працівниками поліції, в ході якої він заперечує факт зайняття підприємницькою діяльністю та надання послуг з перевезення пасажирів.

Жодних пояснень свідків чи пасажирів, яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення, в матеріалах справи немає.

Отже, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 систематично здійснює господарську діяльність, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, а також пояснень осіб, які користувались послугами ОСОБА_1 з перевезення автомобілем, та за які останній отримував кошти, що було зафіксовано та відбувалось систематично, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом встановлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, в матеріалах справи відсутні, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, вважаю, що по справі немає належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Керуючись статтями 164 ч. 1, 221, 245, 247 п.1, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л. І. Созанська