Справа № 344/4775/22
Провадження № 3/344/2607/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Деркач Н.І., прокурора Негрича Н.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , кулеметника 1 відділення охорони 1 взводу охорони військової частини НОМЕР_2 , військове звання «солдат», за ст.172-10 ч.2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_2 своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
Приписами ст. ст. 28-31 вказаного Статуту визначено, що Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; убезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної інки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово,є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 35 Статуту визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.03.2022 №65 рядового ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Так, 04.04.2022 близько 07 год. 00 хв. сержант з матеріального забезпечення 2 роти охорони 4 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 головний сержант ОСОБА_3 , згідно з розпорядку дня, підняв особовий склад 2 роти 4 батальйону військової частини НОМЕР_2 з метою виконання бойових завдань по охороні та обороні військового аеродрому зазначеної військової частини.
Після шикування особового складу, близько 07 год. 05 хв., головним сержантом ОСОБА_4 виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 .
Після проведення пошукових заходів, 04.04.2022 об 07 год. 06 хв. виявленого солдата ОСОБА_1 на своєму місці відпочинку у казармі військової частини НОМЕР_2 .
Надалі, 04.04.2022 об 07 год. 06 хв. головний сержант ОСОБА_3 надав усний наказ солдату ОСОБА_1 про висунення у складі підрозділу для виконання завдань по службі, однак солдат ОСОБА_1 відмовився виконати вищевказаний усний наказ та продовжив відпочивати.
У зв`язку із невиконанням наказу солдатом ОСОБА_1 , головний сержант Єшев О.М. доповів командиру 2 роти 4 батальйону капітану ОСОБА_5 .
В подальшому, у той же день, капітан ОСОБА_5 та головний сержант ОСОБА_3 прибули в кімнату відпочинку особового складу військової НОМЕР_2 , де знаходився ОСОБА_1 .
Після чого, капітан ОСОБА_5 подав команду для солдата ОСОБА_1 щодо підйому, з метою виконання бойових завдань відповідно до займаної посади вказаного військовослужбовця, однак солдат ОСОБА_1 знову наказ не виконав.
Окрім цього, 04.04.2022 року близько 07 год. 30 хв. капітаном ОСОБА_5 оголошено наказ «БОЙОВА ТРИВОГА», однак солдат ОСОБА_1 знову відмовився виконувати бойовий наказ щодо дій за бойовою тривогою та продовжив відпочивати.
Факт невиконання солдатом ОСОБА_1 законних вимог командира начальника про висунення у складі підрозділу для виконання завдань та щодо ВИКОНАННЯ бойових завдань відповідно до наказу «БОЙОВА ТРИВОГА» підтверджено листом 9 управління у відділу ДВК СБ України від 04.04.2022 року №17/9/3-17, а також поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 головним сержантом ОСОБА_3 та капітаном ОСОБА_5 .
Таким чином своїми діями військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 , 04.04.2022 у період часу з 07 год. 06 хв. по 07 год. ?0 -.з. безпідставно не виконав накази щодо висунення у складі підрозділу для виконання завдань та бойового наказу щодо дій за бойовою тривогою, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-10 КУпАП, а саме відмова від виконання законних вимог командира (начальника), вчинена в умовах особливого періоду.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 в якій вину визнає та просить застосувати усне зауваження.
Прокурор Негрич Н.М. просить призначити штраф.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 ч.2 КУпАП, виходячи з наступного.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-10 ч.2 КУпАП, доведена протоколом про адміністративне правопорушення № 29 від 18.04.2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , іншими матеріалами справи.
Частиною 2 статті 172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.
Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст.172-10 ч.2 КУпАП, оскільки він вчинив відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують відповідальність суд не знаходить.
При накладенні адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу, що буде згідно ст.23 КУпАП достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33-35, 40-1, ст.172-15 ч.2, ст.ст.280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-10 ч.2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 (сто сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Наталія ДЕРКАЧ