КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №756/9345/21
Апеляційне провадження
№ 33/824/523/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Олександра Сергійовича на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454грн.

Постановою судді визнано доведеним, що 22 травня 2021 року о 05год. 00хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 523i (д.н.з. НОМЕР_1 ) по вул. Калнишевського, 1 у м. Києві у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в установленому порядку за згодою водія із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820 ARHK-0522 при температурі повітря +14,0°С та при вимірюванні вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду водія ОСОБА_1 склав 1,47‰. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.(а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук О.С. просить постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що свідчить про безпідставність висунутого обвинувачення.

Крім того, на відеозаписах, які долучені до матеріалів справи, візуально відсутній транспортний засіб BMW 523i, д.н.з. НОМЕР_1 , яким, на думку працівників патрульної поліції, керував ОСОБА_1 , хоча працівники патрульної поліції наголошують, що докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом BMW 523i, д.н.з. НОМЕР_1 , будуть надані суду. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне

правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Поліщука О.С., які підтримали доводи апеляційної скарги, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта

- водія транспортного засобу настає, зокрема, за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.10 Правил дорожнього руху зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя першої інстанції у постанові зазначив, що винність підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №193460, де зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за згодою водія огляд на стан сп`яніння було проведено поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в установленому порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6820 ARHK-0522, результат огляду склав 1,47‰, на противагу максимально допустимому рівню парів етанолу в повітрі, що видихається, - 0,2‰ відповідно до чинного законодавства України..

З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №193460, згідно якого в цей же день о 05год. 00хв. в м. Київ по вул. Калнишевського, 1 ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 523i, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду 1,47‰, проводилася відеофіксація порушення, відеореєстратор 00553. Зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі ОСОБА_1 зазначив, що надасть пояснення у суті.

Протокол складений уповноваженою на те особою, а саме - інспектором роти №2 батальйону №1 полку №1 (з ОПБ) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Дринем С.М.

До протоколу працівниками поліції були долучені чек "Драгер" з результатом огляду, відповідно до якого результат огляду є стан сп`яніння 1,47‰ (с.с.2) та відеозапис з бодікамери поліцейського АА00553 (с.с.3).

Однак, зазначені докази не містять об`єктивних даних, які б доводили, що ОСОБА_1 , за обставин, викладених у протоколі, керував транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 22 травня 2021 року вживав спиртні напої зі своїми приятелями, а вранці пішов до цілодобового магазину за кавою. По дорозі до магазину на тротуарі його зупинили працівники поліції, стверджуючи, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що він заперечував, однак пройшов огляд на стан сп`яніння, так як не був водієм

транспортного засобу та не керував ним.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299 (далі Інструкція), з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

При перегляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який наявний у матеріалах справи, вбачається, що на ньому не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом чи підтверджував, що він ним керував під час зупинки його працівниками поліції.

На відео відсутній транспортний засіб марки BMW 523i, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому, на відеозаписі не зафіксовано, що ОСОБА_1 визнає ту обставину, що він керував транспортним засобом BMW 523i, д.н.з. НОМЕР_1 . Навпаки, ОСОБА_1 стверджує, що працівники поліції його зупинили коли він йшов тротуаром, а транспортний засіб BMW 523i, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення знаходився у подвір`ї будинку, де ОСОБА_1 напередодні вживав спиртні напої з приятелями.

Отже, наявний у матеріалах справи відеозапис не підтверджує, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення свідків вчинення ОСОБА_1 правопорушення встановлено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, суддя місцевого суду не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких даних, що працівники поліції зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а відтак перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння не становить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Саме на вказаних обставинах ґрунтується і апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука О.С.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 22 травня 2021 року.

Наявність підписів ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та у роздруківці показників «Драгера» не є достатніми доказами доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також суддя першої інстанції повинен був врахувати, що на запити суду Управлінням патрульної поліції у місті Києві не був наданий повний відеозапис обставин

зупинки 22 травня 2021 року ОСОБА_1 , у тому числі і під час керування ним транспортним засобом, чим не виконані вимоги ст. 251 КУпАП, а доказування вчинення провини не повинно ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Олександра Сергійовича задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 рок про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт