ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, 24.10.2021 року о 15 год. 40 хв. ОСОБА_2 в м. Кременчуці по вул. О. Древаля керував транспортним засобом « Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння проводився зі згоди водія в установленому законом порядку в закладі охорони КП «ПОЦТЗ ПОР». Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив п.2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та надана невірна оцінка зібраним доказам.

Так, апелянт звертає увагу на безпідставну зупинку транспортного засобу під його керуванням, відсутність у визначеному законом порядку направлення до закладу охорони здоров`я.

Вказує, що в лабораторному дослідженні сечі відсутнє визначення кількісного вмісту наркотичного засобу та його вид, що є критерієм встановлення факту та ступеню наркотичного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про відсутність доказів керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку, яке обґрунтоване тим, що він не був присутнім під час розгляду справи в судовому засіданні 22.12.2021, копію постанови до цього часу не отримав, а про її існування дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень» 14.01.2022. Вважає вказані обставини поважною причиною для поновлення строку.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення 22.12.2021.

Копія постанови, яка була судом направлена на його адресу, повернулася без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

13.01.2022 його представник притягнутого - адвокат Дашко М.В. подав до місцевого суду заяву про видачу копії постанови та відповідно заяву про ознайомлення з матеріалами справи, після чого, 17.01.2022 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скарга.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про можливість розгляду справи у відсутність притягнутого до відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Дашко М.В., які будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи повторно не з`явилися в судове засідання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після призначення апеляційної скарги до розгляду на 16.02.2022, розгляд справи був відкладений в зв`язку з поданням захисником - адвокатом Дашком М.В. клопотання про неможливість прийняти участь внаслідок його зайнятості в іншому судовому засіданні.

В подальшому розгляд справи за ініціативою сторони апелянта також було відкладено та здійснено запит до медичного закладу з метою отримання результатів лабораторного дослідження для встановлення фактичних обставин справи з метою перевірки доводів апеляційної скарги щодо неповноти з`ясування обставин судом першої інстанції.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25 січня 2019 року №194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

З метою забезпечення своєчасного розгляду справи, суд визнає можливим відповідно до ст. 268 КУпАП проведення судового розгляду у відсутність правопорушника та його адвоката, на підставі документів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що дана справа перебуває на розгляді в апеляційному суді вже більше 2 місяців.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність для водія транспортного засобу настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №013948 від 25.11.2021 про керування ОСОБА_2 транспортним засобом 24.10.2021 в стані наркотичного сп`яніння, огляд проводився у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я;

висновком №674 КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 24.10.2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 під час огляду 24.10.2021 року о 15:55 год. перебуває у стані наркотичного сп`яніння,

рапортом командира роти №4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Обертас Р. про те, що 25.11.2021 року перебуваючи в складі екіпажу Залік 151 спільно з старшим лейтенантом поліції було помічено транспортний засіб Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , який у відповідності до п. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», в зв`язку з наявністю інформації про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення зупинити. ОСОБА_2 було повідомлено, що згідно висновку №674 він 24.10.2021 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що в свою чергу стало підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п.2.9а ПДР України, згідно яких водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта на безпідставність зупинки не заслуговують на увагу, оскільки керований ОСОБА_2 автомобіль було зупинено працівниками поліції в зв`язку з незрозумілими маневрами на дорозі, а саме увімкненням водієм покажчику повороту, в подальшому не здійснення такого повороту в заданому напрямку.

Після зупинки автомобіля та спілкування з водієм у працівників поліції виникла підозра про перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд в спеціалізованому медичному закладі.

Під час перебування в КП «ПОЦ ТЗ ПОР» та після проведеного медичного огляду, з виявленими результатами тесту аналізу сечі, черговим лікарем було складено акт медичного огляду з діагнозом «перебуває в стані наркотичного сп`яніння», на підставі якого був виданий висновок №674.

Перебіг вказаних подій зафіксований технічними приладами - нагрудними камерами працівників поліції, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, з метою визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, у ОСОБА_2 для лабораторного дослідження були взяті зразки біологічного середовища, а саме слини, сечі, змиви з поверхні губ, що також зафіксовано технічними засобами.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги щодо відсутності даних про якісні та кількісні показники наркотичних речовин апеляційним судом витребувано результати лабораторних досліджень біологічного матеріалу взятого у водія ОСОБА_2 .

Згідно результатів токсикологічного дослідження №2975 проведеного 28.10-29.10.2021 в сечі ОСОБА_2 виявлено метаболізм канабіноїдів.

Вказаний результат дослідження підтверджує факт перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`янінням під час керування транспортним засобом.

Посилання апелянта на відсутність направлення до медичного закладу в матеріалах адміністративної справи є безпідставними, оскільки виписане працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу направлення після проходження медичного огляду особи залишається в медичному закладі. При цьому, приєднаним до матеріалів справи воно має бути лише у випадку якщо водій відмовляється від проходженням зазначеного огляду в медичному закладіх.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зібрані працівниками поліції докази щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відповідають критерію «поза розумним сумнівом», зібрані з дотриманням норм КУпАП та місять інформацію про фактичні обставини по справі.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна