Кропивницький апеляційний суд
Справа № 33/4809/20/22 Головуючий у суді І інстанції: Бондаренко В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А.,

особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 ,

представника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Репело О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу адвоката Репела О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , студент 2 курсу Кіровоградського педагогічно університету ім. Винниченка, не одружений не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 31.07.2021 року о 02 год. 40 хв. в м. Бобринець по вул. Вознесенська керував автомобілем «Wolkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова, тремтіння рук).

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера «Драгер» та в закладах охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвоката Репело О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що поліцейським порушено процедуру проведення огляду.

Зокремая, ОСОБА_1 спочатку повідомляв поліцейському, що не керууввав транспортним засобом, а коли той повідомив що буде складати протокол погодився на продуття алкотестеру «Драгер», але той відмовив сказавши, що він вже відмовився. Після відмови поліцейського звертався для огляду до Бобринецької ЦРЛ.

Крім того, свідок ОСОБА_2 протокол не підписував. Підпис ОСОБА_3 поставлений на пустому бланку протоколу. У протоколі про адміністративне правопорушення не правильно виписано суть адміністративного правопорушення, а саме замість сполучника «та» записано «чи».

Також, з відеозапису не можливо ідентифікувати особу, яка виходить з транспортного засобу.

При цьому, в матеріалах справи не має відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який зупиняв автомобіль. В суді першої станції ОСОБА_1 пояснював, що він не керував транспортним засобом, а за кермом знаходилась його мати. Свідки не бачили автомобіль в момент руху та його зупинки.

А тому, на думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, Суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009 року Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вбачає необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та, ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Мінюстом України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, у разі відмови водія на місці зупинки така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), у разі відмови водія в медичному закладі цей факт засвідчується лише за участі працівника медичного закладу, що в даному випадку не було виконано працівниками поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 ч. 1 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.ст. 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати особисто, чи було вчинене адміністративне правопорушення, а в постанові по справі навести опис встановлених ним обставин за результатами розгляду справи.

Проте, вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_4 не перевірив.

В суді апеляційної ОСОБА_5 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, пояснивши, що 31.07.2021 року він відпочивав на річці Сугоклея та у вечірній час до нього приїхала мати ОСОБА_6 .

Прямуючи додому на автомобілі «Wolkswagen Golf» під керуванням його матері їх зупинили працівники поліції та запросили його бути свідком огляду іншого водія, ОСОБА_2 , якого в подальшому вже вказали в якості свідка у протоклі складеному щодо нього.

Під час розмови поліцейський повідомив, що він керував автомобілем «Wolkswagen Golf» в стані алкогольного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння був лише один свідок - ОСОБА_7 , другого свідка біля автомобіля не було.

Спочатку він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки за кермом не перебував, а потім погодився продути прилад «Драгер». Але поліцейський повідомив, що приладу не має та потрібно їхати пройти огляд у медичному закладі до м. Кропивницького, після чого склав протокол.

Після складення протоколу він звернувся до Бобринецької ЦРЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте йому відмовили мотивуючи, що КНП «Бобринецька лікарня» не входить до переліку закладів охорони здоровя, яким надається право на проведення такого огляду, що підтверджується листом « 252 від 11.04.2022 року на адвокатський запитю

Свідок ОСОБА_2 до кінця оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не залишався. Свідок ОСОБА_8 був до кінця оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час керування автомобілем його матір`ю він перебував на задньому пасажирському місці за сидінням водія.

Проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння без свідків він відмовився, після чого прийшли свідки, він погодився, але йому вже сказали пройти огляд у медичному закладі у м. Кропивницькому.

При пропонуванні пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння найменування закладу охорони здоров`я не називали.

На даний час він проходить навчальні курси військових медиків після чого підлягає обов`язковій мобілізаціі до ЗСУ для участі у бойових дях.

Захисник в суді апеляційної інстанції Репело О.В. у суді підтримав позицію свого підзахисного та вказав, що на відеозаписі не можливо ідентифікувати особу, яка виходить з транспортного засобу.

З відеозаписів видно, що ОСОБА_9 підтверджує факт керування нею транспортним засобом.

Разом з тим, в матеріалах справи відстуній відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який би беззаперечно вказував на керування транспортним засобом саме ОСОБА_10 .

А також, порушена процедура проведення медичного огляду, оскільки ОСОБА_1 погодився на проходженні такого огляду на місці, проте йому запропонували пройти огляд лише в медичному закладі.

Враховуючи відсутність чітких доказів, які безпосередньо свідчать про факт керування ОСОБА_10 транспортним засобом та порушення процедури огляду, на думку захисника у його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення.

Також захисник зазначає про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не правильно виписано суть адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції допитувався свідок ОСОБА_2 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст. 384, 385 КК України свідок надав чіткі пояснення стосовно того, що він був присутній під час проведення огляду працівниками поліції ОСОБА_4 .

Він інколи надає послуги таксі - перевезення пасажирів та був запрошений працівниками поліції в якості понятого.

ОСОБА_5 спочатку відмовився від продуття алктестеру «Драгер», мотивуючи це тим, що він не керував транспортним засобом. В подальшому ОСОБА_5 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру, проте працівники поліції відмовили йому зазначивши, що він вже перед цим відмовився від проведення такого огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, лише підписав пояснення, але враховуючи що він був без окулярів пояснення не читав та правильність не перевіряв. Він навіть не знав, що стосовно ОСОБА_1 було складено протокол.

У матеріалах справи наявні пояснення письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_4 в його приступності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а.с. 3).

Показання свідка ОСОБА_2 та дослідженні письмові пояснення свідка ОСОБА_3 беззаперечно вказують про порушення процедури освідчення, передбаченої Інструкцією та КУпАП оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки і лише в разі відмови або незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції до суду також відеозапис події (а.с.6).

В суді апеляційної інстанції було досліджено диск фіксації адміністративного правопорушення з якого вбачається, що з моменту зупинення транспортного засобу між поліцейським та ОСОБА_10 відбулись конфліктні відносини з приводу керування ним транспортного засобу, які тривали значний проміжок часу.

Також, з відеозапису, на якому зафіксовано огляд водія ОСОБА_10 вбачається, що останній пояснює працівникам поліції, що не бажає проводити огляд оскільки він не керував транспортним засобом, а керувала його мати.

При цьому, апеляційний суд з об`єктивністю констатує, що процедура оформлення адміністративних матеріалів, а саме протоколу про вчинення ОСОБА_10 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та відібрання пояснень у свідків (джерело доказів) на відео не зафіксована, відеозапис, що прикріплений до файлів з нагрудних камер працівників поліції та збережений на диску не є безперервним, а зроблено вибіркові фрагменти події, що не підтверджує дотримання законодавчо встановлених вимог щодо проведення процедури огляду, а тому даний відеозапис не може бути належним доказом у справі.

Що стосується доводів захисника про те, що в матеріалах справи не має достатніх доказів, які підтверджують факт керування транспортним засобом, необхідно зазначити наступне.

Так в матеріалах справи наявний відеозапис на якому зафіксовано факт зупинки автомобіля «Wolkswagen Golf» З відеозапису вбачається, як після зупинки автомобіля виходить з водійського місця молодий чоловік з татуюванням на плечі, який в подальшому встановлений, як ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції переглянуто медіа файли з відеореєстраторів двох службових автомобілів поліції за допомогою плеєру Light Alloy, який надає можливість збільшення переглядаючих медіафайлів.

Під час перегляду перегляду медіа файлів з відеореєстраторів двох службових автомобілів поліції, вбачається, що з водійського місця після зупинки транспортного засобу виходить саме ОСОБА_1 .

За таких пдстав, враховуючи те, що в матеріалах справи наявний відеозапис з якого можливо встановити автомобілем Wolkswagen Golf керував саме ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції залишає без задоволення доводи захисника про відсутність доказів, які підтверджують факт керування транспортним засобом.

В той же час судом першої інстанції переглянувши відеозаписи з відеореєстраторів двох службових автомобілів поліції та інших відеозаписів події з відеокамер працівників поліції достеменно встановлено, що керування автомобілем Wolkswagen Golf 31.07.2021 року о 02 год. 30 хв. здійснювалось ОСОБА_1 , який після зупинки вказаного автомобіля вийшов з місця водія автомобіля Wolkswagen Golf, з огляду на що відсутні сумніви щодо достовірності факту керування ним вказаним автомобілем.

Однак, ні ОСОБА_1 ні його захисником не надано жодних доказів на спростування позиції суду першої інстанції, а лише зводяться до того, що з відеозаписів не можливо чітко ідентифікувати особу, яка виходить з транспортного засобу.

Окрім того, слід зауважити й про те, що долучений відеозапис не є повним тобто не містить інформації, яка б слугувала доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких підстав, за наявності письмового пояснення свідка ОСОБА_3 відповідно до якого ОСОБА_1 пропонувався пройти огляд лише у медичному закладі та пояснень свідка ОСОБА_2 наданих в судовому засіданні про згоду пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу та ненадання працівниками поліції такої можливості та відповідно спеціального приладу, апеляційнийсуд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_4 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені факти свідчать про відсутність обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться йому у провину та оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини підкреслює, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, апеляційний суд вбачає необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та, ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, апеляційний вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у передбаченому законом порядку, з огляду на виявлені апеляційним судом порушення працівниками патрульної поліції положень Інструкції, при здійсненні огляду на стан сп`яніння.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, протокол складено з порушенням вимог КУпАП та відмова водія ОСОБА_4 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки фактично не виконали вимогу КУпАП та Інструкції про проведення огляду на місці зупинки.

У відповідності з п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанова районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Репела О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2021 рокустосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130, відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Р.А. Бондарчук