Справа № 307/4401/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тячівського районного районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, - 18 листопада 2021 року о 23 год. 27 хв. в с. Нижня Апша по вул. К.Маркса ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки "Тойота Ланд Крузер", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). На вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно, порушила питання про поновлення пропущеного ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді. Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови мотивує тим, що в судовому засіданні участі не приймала, оскільки належним чином не була повідомлена про дату розгляду справи, копію постанови отримала тільки 25.12.2021 року, однак в даний період вона перебувала на лікуванні, що стверджується довідкою №122 Нижньоапшанської АЗПСМ.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Як вбачається з матеріалів справи постанова судді винесена 14.12.2021 року, що свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 28 грудня 2021 року включно.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 26.01.2022 року (згідно штемпелю суду), тобто зі значним пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 14 грудня 2021 року.

Судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подала апеляційну скаргу у передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення, а також те, що про судове засідання повідомлялася належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про поштове відправлення судової повістки про виклик до суду (а.с.7).

Отже, ОСОБА_1 не виявила бажання брати участь у розгляді справи і без поважних причин не оскаржила в установлений законом строк постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що постанову суду ОСОБА_1 отримала 25.12.2021 року, однак не мала можливості подати апеляційну скаргу, оскільки перебувала на лікарняному.

Як вбачається наданої довідки № 122 від 25 січня 2022 року, - довідка видана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася на амбулаторному лікуванні з 20.12.2021 по 28.12.2021 року. Доказів того, хто є дана особа ОСОБА_1 з апеляційної скарги не можливо встановити.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі сторона не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2021 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага