Справа № 461/7261/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/389/22 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

11 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., вирішуючи питання про поновлення правопорушнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строку апеляційного оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару - 5109,80 грн.

Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №1611/20900/21 від 22.08.2021 року, а саме: банани свіжі, ґатунок І, призначені для кінцевого споживання, врожаю 2021 року, загальною вагою 450,6 кг. та вартістю 5109,80 грн. - конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 496,20 грн, - та витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 10068,89 грн. - на користь Львівської митниці Державної митної служби України.

Не погоджуючись із рішення судді першої інстанції, 15 березня 2022 року правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності пропуску якого покликається на те, що копію постанови йому не було скеровано, а про зміст постанови йому стало відомо лише 17 лютого 2022 року.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (справа «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 року).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Галицького районного суду м. Львова прийнята у судовому засіданні 27 січня 2022 року за участю представника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Коцай Г.Л., з повідомленням про судове засідання ОСОБА_1

01 лютого 2022 року електронну копію судового рішення було скеровано до Єдиного реєстру судових рішень, яка оприлюднена 03 лютого 2022 року, відтак цього дня вказана постанова стала доступна для широкого загалу та сторона захисту могла ознайомитися з мотивами прийнятого рішення цього ж дня.

Натомість з апеляційною скаргою правопорушник ОСОБА_1 звернувся безпосередньо до суду першої інстанції 15 березня 2022 року, тобто зі значним пропуском строку на апеляційне оскарження.

Покликаючись на те, що зміст прийнятого рішення став відомий ОСОБА_1 лише 17 лютого 2022 року, останній не навів жодного мотиву на обґрунтування того, які обставини стали на заваді для подачі апеляційної скарги у десятиденний термін з вказаної дати ЧИ з моменту прийняття оскаржуваної постанови.

Ураховуючи те, що матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі, в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 Митного кодексу України.

Апеляційну скаргу повернути правопорушнику ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк