Справа №: 671/19/22

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 року суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Ніколова С.В., з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В., захисника Флиса В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Волочиськ справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановила:

17 грудня 2021 року о 22 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) в с. Бальківці Волочиського району по вул. Огородня, 43 керував автомобілем Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу Драгер та в медичному закладі відмовився.

Захисник Флис В.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що матеріали про адміністративне правопорушення складені з порушенням вимог законодавства. Вказує, що відеозапис та висновок щодо медичного огляду є неналежними та недопустими доказами, оскільки проставлені на них дата та час не співпадають із даними протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з врахуванням позиції захисника, який вказував на можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , а також принципу судочинства, що зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Пунктом 1.3 Правил Дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.5 Правил Дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За нормативним визначенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормою настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 165337 від 17 грудня 2021 року, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не містить містить будь-яких істотних порушень вимог чинного законодавства, що могли б свідчити про його недопустимість (а.с.1), відеозаписом обставин правопорушення, що записаний на оптичний диск (а.с. 4).

Вирішуючи дану справу, суд приймає до уваги, що за змістом положень Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), огляду, на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, згідно п. 3 Розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за своїм змістом відповідають ознакам, визначеним п. 3 Розділу І Інструкції, а тому вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була висунута ОСОБА_1 на законних підставах, оскільки поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, згідно з п. 3 Розділу І Інструкції.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, ОСОБА_1 керував автомобілем та на місці зупинки на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

На неодноразові пропозиції працівника поліції пройти такий огляд на місці зупинки ОСОБА_1 вказував працівникам поліції, щоб спочатку вони пройшли огляд на стан сп`яніння, заперечував отримання ним посвідчення водія та керування автомобілем. При цьому, він постійно повторював фрази, зокрема: я за кермом не сидів, я не їхав, я не водій, в мене ніколи не було водійських прав, я йшов по дорозі, машина не моя, я простий чоловік, який переходив дорогу, а ви мене збили, побили і сядете на 8 років в тюрму.

Оцінюючи поведінку ОСОБА_1 під час оформлення щодо нього матеріалів про адміністративне правопорушення, що зафіксована на відеозаписах, в тому числі його агресивна поведінка, використання нецензурних та образливих висловів в адресу поліцейських та погроз щодо звільнення їх роботи, суд прийшов до висновку, що такі дії свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та намір перешкодити належному оформленню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в приміщенні лікарні дії ОСОБА_1 , що зафіксовані на відеозаписі, вказують, що його поведінка не відповідала обстановці і підтверджують відсутність у нього реального наміру пройти огляд на стан сп`яніння (неодноразово неправильно продував спеціальний технічний прилад (не дув з достатньою силою, переривав подих, тощо), посилався на можливу хворобу легень), що було вірно розцінено працівниками поліції як відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі, лікарем ОСОБА_2 було зроблено відповідний запис у висновку № 145 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (а.с. 3)

При цьому, ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні лікарні стверджував, що він випив дві пляшки пива, вказуючи, що таке є допустимим згідно законів, що діють на території Німеччини.

Твердження захисника про те, що відеозапис, наявний в матеріалах справи є неналежним та недопустимим доказом у справі, суд до уваги не приймає, оскільки даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, він не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

На відеозаписі відображенні обставини, які підлягають доказуванню у даній справі, зокрема, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора на місці зупинки та в медичному закладі.

Підстав для визнання даних відеозаписів недопустимим доказом немає, оскільки вони отримані поліцейським відповідно до вимог Закону України Про Національну поліцію та узгоджуються даними протоколу.

Щодо розбіжностей на відеофайлах в годинах зйомки, то це може бути технічною особливістю приладу, проте вони не спростовують доведеності вини ОСОБА_1 та не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.

Суд враховує, що особа, яка керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право їздити на автомобілях, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, з дотриманням закріплених в Конституції України принципів законності і справедливості, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП України з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд визначає для ОСОБА_1 дане адміністративне стягнення з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень в майбутньому та спонукання його до правослухняності.

На думку суду, дане адміністративне стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення правопорушника.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 30, 33, 40-1, 130, 245, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановила :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

На постанову може бути подана скарга до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП.

Суддя: