Справа № 462/1653/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2022 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 ,

за ч.1ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Протоколом про адміністративне порушення ЗхРУ №239141 від 13.04.2022 року, встановлено, що 13.04.2022 року о 20 год. 10 хв. під час перевірки документів у пасажирів потягу №715 «Київ Львів Перемишль» на території Залізничного району м. Львова була виявлена особа, яка пред`явила на паспортний контроль закордонний паспорт громадянина Португальської Республіки серії НОМЕР_2 виданий 05.03.2018 року на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час додаткового вивчення питання щодо наявності законних підстав для перетинання державного кордону України дана особа зізналась, що являється громадянином України, закордонний паспорт громадянина Португальської Республіки надала з метою ухилення від призову за мобілізацією та можливістю перетнути кордон, після чого вищезазначеним громадянином було надано додатково паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_1 виданий 24.07.2017 року на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому наявність закордонного паспорта громадянина Португальської Республіки у громадянина України ОСОБА_1 є правопорушенням, оскільки він відповідно до ч.1. ст.2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Даним фактом вищевказаний громадянин порушив вимоги ст. ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, вчинивши правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У призначене на 18.04.2022 року судове засідання, ОСОБА_2 не з`явився.

За наведених обставин судом вирішено провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків суд дійшов, виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був обізнаний з фактом складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП, з місцем, датою та часом розгляду справи.

Враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КУпАП, полягає уперетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 визнає, що має подвійне громадянство, заборону перетину державного кордону вважає неправомірною, намагався перетнути кордон для лікування.

Суд зазначає, що відповідальність за подвійне громадянство законодавством не передбачена, однак при цьому враховує п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство», відповідно до якої, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, на ОСОБА_1 поширюється дія Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України». Відповідно до ст.2 цього Закону документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Статтею 3 цього Закону передбачено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Судом не встановлено даних про те, що ОСОБА_2 при перетині кордону 13.04.2022 року було пред`явлено один з вищезазначених документів. Не зазначає про це у своїх поясненнях і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.204-1 КУпАП, а саме спроба перетинання державного кордону України в пункті пропуску без відповідних документів.

Вчинення даного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №239141 від 13.04.2022 року (а.с. 1);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 2);

-рапортами від 13.04.2022 року, складеними інспекторами прикордонного служби (а.с. 3-4);

-копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 (а.с.5);

-копією паспорта громадянина Португальської Республіки серії НОМЕР_2 виданий 05.03.2018 року на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6);

-довідкою-витягом про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався (а.с.7).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги вчинення правопорушення під час дії воєнного стану, запрвадженого на всій території України, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.204-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 40-1, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І.С. Мруць