Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Коробки Михайла Анатолійовича на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень 00 копійок.

Не погодившись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Коробка М.А. оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням строків передбачених ст. 254 КУпАП, оскільки потерпіла подала заяву 12 листопада 2021 року, а протокол було складено лише 22 листопада 2021 року, хоча працівникам поліції була відома як адреса проживання так і номер телефону ОСОБА_1 . Зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано номер мобільного телефону з якого відправлялися повідомлення на адресу ОСОБА_2 , а тому матеріали справи не містять належних, беззаперечних та достовірних доказів, які б доводили, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв інкриміноване йому правопорушення. Наголошує, що роздруківка електронного листування, яка наявна у матеріалах справи не містить інформації з якого номеру телефону відправлялися повідомлення. Абоненти, які листувалися не підписані та відсутні дати листування. При цьому, в єдину зазначену дату листування 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 перебував закордоном та не мав доступу до картки українського мобільного оператора, а тому вважає, що вказана електронна переписка

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/25015/21 Суддя в суді І інстанції - Крижова О.Г.

Провадження № 33/4815/264/22 Суддя в апеляційній інстанції - Шимків С.С.

за допомогою мобільного додатку "Вайбер" є неналежним та недопустимим доказом у справі та посилається на правові позиції Верховного Суду з цього приводу. Свою вину в інкримінованому правопорушенні ОСОБА_1 не визнає.

Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Правопорушник та його адвокат у судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини, а саме: за допомогою мобільного додатку "Вайбер" надсилав смс-повідомлення ОСОБА_2 , у яких погрожував фізичною розправою, ображав нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство.

З письмових пояснень потерпілої, які наявні у матеріалах справи слідує, що чоловік з яким вона перебуває в процесі розлучення, систематично вчиняє відносно неї насильство психологічного характеру, а саме у мобільному додатку "Вайбер" надсилає образливі повідомлення в яких погрожує їй фізичною розправою, ображає нецензурними словами.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які є у матеріалах справи, вбачається, що він мав побутовий конфлікт з дружиною, яка його спровокувала своєю поведінкою і він під впливом емоцій написав їй у мобільному додатку "Вайбер" повідомлення нецензурними словами та пригрозив розправою. Визнає, що вчинив неправильно.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серії ВАБ №895412 від 22 листопада 2021 року, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12 листопада 2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22 листопада 2021 року.

Твердження адвоката Коробки М.А. в апеляційній скарзі, про те що матеріали справи не містять належних та достовірних доказів, які б доводили, що ОСОБА_1 дійсно вчиняв інкриміноване йому правопорушення та що наявна у матеріалах справи переписка через мобільний додаток "Вайбер" є неналежним та недопустимим доказом, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки у письмових поясненнях останній визнає, що дійсно надсилав їй через мобільний додаток "Вайбер" повідомлення нецензурними словами та погрожував розправою. При цьому, визнав, що вчинив неправильно.

Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Коробки Михайла Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.