ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/342/22 Справа № 188/1798/21 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 850 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

прокурора Мануйленка І.І.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 , будучи присяжним Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області та відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції» несвоєчасно та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2020 рік, а саме о 20.58 год. 28 квітня 2021 року, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи присяжним Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10 червня 2016 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року за № 958/29088, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи відповідну технічну можливість, без поважних причин, несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2020 рік (до 01 квітня 2021 року), 28 квітня 2021 року подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що перевірка своєчасності подання ним декларації розпочата у серпні 2021 року, при цьому він подав декларацію та вона стала загальнодоступною 28 квітня 2021 року, при цьому протокол про адміністративне правопорушення складено 16 грудня 2021 року, тобто через більше ніж півроку з дня вчинення ним правопорушення. Звертає увагу, що наполягав на переданні справи для визначення підсудності, оскільки є присяжним Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року, на що суд не відреагував.

ОСОБА_1 у судові засідання неодноразово не з`являвся, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим справу розглянуто за відсутності вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується посилань ОСОБА_1 про закриття справи на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП аміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2 років з дня його вчинення.

При цьому відповідно до роз`яснення, наданого Комітетом з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності Верховної ради України від 11 вересня 2018 року за вих. 04/18/10-1584, протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (ст. 254 КУпАП), при цьому моментом виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, слід вважати момент, коли особа, уповноважена на складання протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, здійснити дії, визначені ч.ч.2-4 ст. 256 КУпАП. Зокрема, таким моментом може бути прибуття особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, на запрошення/виклик до органу або посадової особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Як слідує з матеріалів справи датою вчинення адміністративного правопорушення слід вважати день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, а саме 28 квітня 2021 року, датою виявлення адміністративного правопорушення є день складання уповноваженою законом особою протоколу про адміністративне правопорушення №1207, а саме 16 грудня 2021 року, судом першої інстанції було винесено оскаржуване рішення 11 січня 2022 року.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки судом першої інстанції було розглянуто справу у строк, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він наполягав на переданні справи для визначення підсудності, оскільки є присяжним Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року, на що суд не відреагував, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах провадження відсутні та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження фактів звернення ним до суду першої інстанції з відповідними клопотаннями.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновок ЄСПЛ, викладений у рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" від 23 липня 2009 року, відповідно до якого не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот