Справа № 442/1152/22
Провадження №3/442/506/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 квітня 2022 року

Суддя Дрогобицького мiськрайонного суду Львiвської областi Гарасимків Л.І., розглянувши матерiали, якi надiйшли від інспектора Дрогобицького ГУНП у Львівській області капрала поліції Шеремета В.В. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

12.11.2021 року, близько о 08.05 год., водій ОСОБА_1 , в м.Дрогобичі, по вул.Стрийській,443, якого було зупинено за порушення вимог п.п.11.2;11.5 ПДР України, не виконав законне розпорядження та вимогу поліцейського Кохалика Н.О., виконати вимоги п.п.2.4; 2.1а, 2.1б ПДР України відмовився. На неодноразові прохання, вимоги поліцейського, водій не реагував, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню вимозі поліцейського, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КпАП України.

Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що він діяв згідно вимог чинного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП України відносно нього складено неправомірно, просить справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши думку правопорушника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КпАП України слід закрити виходячи з наступного.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного.

Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементні: об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення.

Не оспорюється той факт, що згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 790838 від 12.11.2021р. про адміністративне правопорушення, інспектором ВРПП Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ст. л-том поліції Шеремета В.В. зазначено, що 12.11.2021 року, близько о 08.05 год., водій ОСОБА_1 , в м.Дрогобичі, по вул.Стрийській,443, якого було зупинено за порушення вимог п.п.11.2;11.5 ПДР України, не виконав законне розпорядження та вимогу поліцейського Кохалика Н.О., виконати вимоги п.п.2.4; 2.1а, 2.1б ПДР України відмовився; на неодноразові прохання, вимоги поліцейського, водій не реагував, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню вимозі поліцейського, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП України.

Однак, судом взято до уваги пояснення правопорушника ОСОБА_1 , згідно яких останній зазначив, що він не порушував вимог ст.185 КУпАП України, інкримінованого йому правопорушення не вчиняв, інспектором не було представлено доказів його причини зупинки та змісту його правопорушення, а навпаки поліцейський при вимозі представити реєстраційні документи на транспортний засіб, застосовував при цьому фізичну силу, що підтверджується даними, які містяться на диску та оглянутими в судовому засіданні.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що згідно Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28.02.2022р., скасовано Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №440257 від 12.11.2021р. щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510,00 грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 КУпАП, а тому законних підстав для зупинки транспортного засобу марки «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 у працівників поліції не було.

За диспозицією ст.185 КУпАП обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення є настання реальних наслідків, а саме злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а надаючи оцінку аргументам правопорушника, суд звертає увагу на те, що в Протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП України зазначено лише той факт, що правопорушник ОСОБА_1 не виконав законне розпорядження та вимогу поліцейського виконати вимоги п.п.2.4, 2.1 «а», 2.1 «б» ПДР України , таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського), що прямо закладено в диспозиції даної статті.

Відповідно до положення ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є:своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП України, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже суд, керуючись ст. 252 КпАП України, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, грунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Верховний суд України в п.24 Постанови Пленуму "Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року, звернув увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247, 280 КпАП. у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів та заслуговує на увагу роз`яснення та рекомендації Верховного суду України викладені в Узагальненні "Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення" від 11 січня 2008 року, відповідно до якого постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази тощо).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, тобто докази, які долучені до матеріалів справи не відповідають критерію належності, допустимості та в їх сукупності критерію достатності для прийняття рішення про наявність у діях правопорушника складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а тому суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення належно з`ясовував питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 790838 від 12.11.2021р. складений відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки містить відомості, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (далі - Конвенція; в Україні Конвенція була ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.), гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Виходячи з конструкції ч.1 ст. 6 Конвенції, можна зробити висновок, що у ній закріплено елементи права на судовий захист, одними з яких є: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) незалежність і безсторонність суду.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Для ЄСПЛ природа перешкод реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення. Так, у справі Delcourt v.Belgium Суд зазначив, що, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".У справі Bellet v.France Суд зазначив, що, стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Аналізуючи викладене та відповідно до положень ст.252 КУпАП, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що у даному конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 245, 247, 252, 268, 269,272, 283285, 287 - 289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гарасимків Л.І.