ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/6279/21 Головуючий в 1 інст. Сидорова М.В.
Провадження № 33/807/37/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Іванісова В.С. справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Іванісова В.С., на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 24.10.2021р. о 23.51 год. в м. Запоріжжі в Хортицькому районі на вул. М.Судця біля буд.3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110207, державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі лікарем-наркологом та підтверджується висновком №5546 від 25.10.2021р. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР.

В апеляційній скарзі сторона захисту, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що огляд ОСОБА_1 був проведений з порушенням встановленого порядку, оскільки тест «Wondfo» є попереднім тестом. ОСОБА_1 не погоджувався з результатами такого тесту та заперечував вживання наркотиків. Під час огляду, уповноваженими особами не проводилися лабораторні дослідження сечі за допомогою більш досконалого методу, тобто не було визначено кількісне вираження вмісту наркотичних засобів та не встановлено конкретного наркотичного засобу в сечі.

Вказує, що у Акті №5546 відсутні данні про кількість та об`єм зразків сечі обстежуваного, взятої для лабораторного хіміко-токсикологічного дослідження з метою виявлення в ній методом тонкошарової газової хроматографії наявності психотропної (наркотичної) речовини, яка визвала стан сп`яніння.

Тобто грубо порушені вимоги: п. 7 частини ІІІ Інструкції («Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове»), п. 8 ІІІ частини Інструкції («Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння»), п. 9 ІІІ частини Інструкції («Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки») та п. 10 ІІІ частини Інструкції («Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів»); - у п. 23 Акту не вказаний метод лабораторного тестування - імунохроматографічний. Тобто порушена вимога п. 23 Додатку 3 до Інструкції; - у п. 25 Акту - Заключний діагноз (за результатами огляду та тестів) винесений лікарем на підставі даних імунохроматографічного методу дослідження сечі обстежуваного, є некоректним. «Наркотичне сп`яніння (марихуана)» данні імунохроматографічного методу лише орієнтують лікаря експерта у напрямку пошуку психотропної речовини у біосередовищах обстежуваного за допомогою сертифікованого на території України та більш надійного методу тонкошарової хроматографії та не дають лікарю підстав стверджувати про факт вживання обстежуваним наркотичної речовини, виносити висновок на основі якого до водія можуть бути застосовані дії, які будуть мати для нього негативні юридичні наслідки.

Захист вважає, що лікар лише формально у висновку зазначив, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Сторона захисту наголошує, що відеозаписами не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, він лише знаходився за кермом автомобіля і не рухався, що виключає об`єктивну сторону за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, поліцейськими не пропонувалось та не проводився огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Також вказує, що з рапорту вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , але причину зупинки не пояснили, що є порушенням діючого законодавства України.

Наголошує, що переконливих доказів того, що 24.10.2021 о 23-51 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжя, Хортицькому районі, по вул. М. Судця, керував транспортним засобом ЗАЗ 110207 номер НОМЕР_2 у стані наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Просить апеляційний суд, постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Іванісова В.С., які вважали постанову місцевого суду незаконною і такою, що підлягає скасуванню, перевіривши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами вчинення адміністративного правопорушення та зібраними у відповідності з нормами КУпАП по справі доказами.

В основу винуватості ОСОБА_1 місцевим судом було покладено такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №332451 (а.с.1), яким ОСОБА_1 було звинувачено в тому, що він 24.10.2021р. о 23.51 год. в м. Запоріжжі в Хортицькому районі на вул. М.Судця біля буд. 3 керував транспортним засобом ЗАЗ 110207, державний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у медичному закладі лікарем-наркологом та підтверджується висновком №5546 від 25.10.2021р.; направленням на огляд (а.с.3), яким встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці); висновком щодо результатів медичного огляду (а.с.4), яким встановлено, що ОСОБА_1 під час події перебував в стані наркотичного сп`яніння; актом медичного огляду (а.с.22), яким показано, що ОСОБА_1 під час події мав такі фізіологічні показники: напружену поведінку, змазаність мови, розширені зіниці, тремтіння повік і пальців рук; результат імунохроматографічного дослідження №3542 (а.с.24), яким встановлено, що тест обстежуваного ОСОБА_1 показав позитивний результат на марихуану; відеозаписом порушення (а.с.6), яким показано, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я пройшов медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Результат огляду - позитивний.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_2 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення стороні захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 в порушенні вимог п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та проходження ОСОБА_2 огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Суд відхиляє апеляційні доводи сторони захисту, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді першої інстанції, виходячи з наступного.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, доводи апелянта в цій частині є безпідставними, адже вони не базуються на положеннях національного законодавства.

Щодо доводів апелянта про те, що потрібно було провести більш точний аналіз на визначення стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 , оскільки вказані результати огляду в сукупності з іншими доказами у справі підтверджують те, що водій під час події знаходився в стані наркотичного сп`яніння.

Кількісний показаний наявності наркотичної речовини у відділеннях водія не впливає на кваліфікацію діянь за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки законодавець не визначає мінімальних меж у кількості такої речовини.

У даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а посилання апелянта на порушення такого порядку є безпідставними.

Апеляційний суд вказує, що надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом справи, оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності незначних помилок, порушення певної форми за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Апеляційний суд вказує, що діяння за ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Іванісова В.С., залишити без задоволення..

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/6279/21