ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/5357/21 Головуючий в 1 інст. Кононенко І.О.
Провадження № 33/807/121/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Зінченко М.В., за апеляційною скаргою із доповненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що водій ОСОБА_1 26.11.2021 року о 21 годині 40 хвилин в с. Шевченкове по вул. Залізна навпроти буд. 1 керував скутером HONDA TACT б/н в стані алкогольного сп`яніння за результатами тесту Драгер 0,26‰. Даними діями останній порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі із доповненнями апелянт, вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що результат огляду у 0,26 проміле не може свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат є в межах похибки і не тягне за собою наслідку притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, працівники поліції під час події не здійснили контрольний забір повітря, що є істотним порушенням порядку проведення огляду водія на визначення стану сп`яніння.

Також зазначає, що місцевий суд не надав оцінки доказам в справі, а лише формально перелічив їх в постанові.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про дату, час і місце розгляду справи судом не було повідомлено, постанова була постановлена без участі ОСОБА_1 , а копія постанови була отримана лише 28 грудня 2021 року.

Також просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо питання про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

В клопотанні апелянт, порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Так, встановлено, що 6 грудня 2021 року справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 , повний текст судового рішення він отримав лише 31 грудня 2021 року, про що на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення було проставлено підпис і зазначено дату.

Апеляційний суд враховуючи викладене, дійшов до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявні підстави для його поновлення.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 6 Європейської Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як передбачено ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського суду з людських прав існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеср проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та ін.).

Усталеною практикою Європейського суду з людських прав, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають належним чином бути викладені підстави, на яких вони ґрунтуються (рішення у справі «Морейра Феррейра проти Португалії (№ 2)» [ВП] (Moreira Ferreira v. Portugal (no. 2) [GC], заява № 19867/12, пункт 84, від 11 липня 2017 року).

Вказані вимоги закону і усталеної практики захисту людських прав при розгляді адміністративної справи щодо обвинуваченого ОСОБА_1 судом першої інстанції належним чином не виконані, виходячи з наступного.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №317158 (а.с.2), направленням водія на огляд (а.с. 3), роздруківкою з «Драгер 6810» (а.с.4), копією сертифікату на «Драгер 6810» (а.с.5), поясненням водія в протоколі (а.с.2).

Місцевий суд, виходячи з постанови, лише перелічив докази, але не надав їм належної оцінки, не надав оцінки поясненням ОСОБА_1 у сукупності з іншими матеріалами.

Крім того, піддаючи аналізу постанову місцевого суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що під час розгляду справи не було досліджено відеозапис події (а.с.9) та не надано належної оцінки з іншими матеріалами справи.

Місцевий суд належним чином не заслухав позицію сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 інкримінованого порушення.

Для з`ясування всіх обставин справи, апеляційним судом заслухано захисника ОСОБА_1 - адвоката Зінченко М.В., який пояснив, що місцевий суд належним не досліджував відеозапис події, не надав оцінки діям працівників поліції, які під час події допустили істотні порушення порядку проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та не було надано оцінки результату в 0,26 проміле, що на думку захисника знаходиться в межах допустимої похибки спеціального приладу.

Апеляційний суд вважає вказані доводи захисника такими, що заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає, що пояснення в протоколі не можуть бути основною підставою для визнання вини особи, оскільки вони повинні бути оцінені з іншими доказами справи, відповідно до презумпції невинуватості, що суд першої інстанції не виконав.

Так, оцінюючи протокол з іншими доказами про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис на зовнішньому носії інформації у вигляді СД-диску (а.с.9), що не було предметом оцінки суду першої інстанції.

Так, встановлено, що під час події працівники поліції не виконали вимоги ст. 268 КУпАП, відносно обвинуваченого і не здійснили контрольний засіб повітря, а тому в матеріалах справи відсутні відомості, що значення приладу при контрольному заборі відповідає 0.

Виходячи із вказаних обставин, апеляційний суд дійшов до висновку, що суд позбавлений можливості спростувати твердження апелянта про те, що результат огляду перебував в межах допустимої похибки, оскільки в справі відсутні докази виконання працівниками поліції здійснення контрольного засобу повітря.

Таким чином, результат огляду є сумнівним і таким, що не повинен враховуватися під час розгляду справи.

Інші матеріали справи самі по собі не несуть інформації про винуватість ОСОБА_1 , оскільки вони є похідними від результату огляду, що судом визнається, як недопустимий доказ в справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого порушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (правовладдя).

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з людських прав в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з людських прав у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 288 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення може бути скасована. Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст.ст. 7, 245, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 284 КУпАП про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого рішення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 314/5357/21