ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2022 Справа №607/3317/22

07 квітня 2022 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянка ОСОБА_1 належним чином не виконувала передбачених Законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання та навчання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 17 лютого 2022 року близько 09 год. 00 хв. викурював сигарети марки «LM» в невідведеному для куріння місці, що по вул. Шевченка бічна у Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області. (справа №607/3317/22).

Крім цього, ОСОБА_1 10 лютого 2022 року близько 15 год. 20 хв. належним чином не виконувала передбачених Законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, при обстеженні умов проживання неповнолітнього ОСОБА_2 органом опіки та піклування встановлено, що санітарно-гігієнічні умови у будинку відсутні. У кімнаті не прибрано, посуд брудний, відсутні продукти харчування, чиста білизна на ліжках. (справа №607/3319/22).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Беручи до уваги те, що в провадженні судді знаходяться дві справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, вважаю, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднанні в одне провадження та їм слід присвоїти єдиний номер №607/3317/22 (3/607/1970/2022).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час та місце була повідомлена у встановленому законом шляхом направлення рекомендованого повідомлення за місцем її реєстрації та розміщення виклику до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

З врахування вищенаведених обставин та вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ №733532 від 17 лютого 2022 року та серії ВАБ №817952 від 14 лютого 2022 року; актом обстеження умов проживання від 10 лютого 2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17 лютого 2022 року.

Частина друга статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Так, Законом України "Про охорону дитинства" визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Обов`язки батьків викладені у ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно з якою батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто - ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжуються відповідальність за вчинене правопорушення, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді попередження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 184, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/3317/22 (провадження №3/607/1970/2022) та за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/3319/22 (провадження №3/607/1972/2022) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/3317/22 (провадження №3/607/1970/2022).

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька

СуддяІ. М. Черніцька