ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/228/22 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто судовий збір.

24 березня 2022 року на вищевказану постанову адвокат Рубінський В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання, відповідно до якого просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 31 березня 2022 року в задоволенні клопотання адвоката про поновлення строку відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто апелянту.

05 квітня 2022 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Розглянувши клопотання та перевіривши матеріали справи, вважаю, що апелянту слід відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2022 року та повернути подану скаргу з таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на постанову суду від 15 лютого 2022 року, після закінчення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що він на громадських засадах бере участь у волонтерській діяльності громадської організації для допомоги захисникам держави.

Вважаю, що зазначені апелянтом обставини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку з огляду на наступне.

Строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами є лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

З ксерокопії довідки представленої апеляном, без зазначення дати її видачі, ОСОБА_1 на громадських засадах бере участь у волонтерській діяльності Громадської організації "Звільнення з полону" та займається пошуком, доставкою, розподіленням, передачею медикаментів, військової амуніції, обладнання для потреб Збройних Сил України.

Разом з тим, волонтерська участь на громадських засадах не є членством особи на постійній основі, тому допомога, яку ОСОБА_1 у вільний час надає громадській організації є добровільним суспільно-корисним заняттям, яке ні в якій мірі не впливає на виконання останнім свого процесуального обов`язку, беручи до уваги і ті обставини, що апеляційна скарга подана під час заняття ним волонтерською діяльністю.

Вирішуючи питання поновлення чи відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд також враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Враховуючи, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення строку на апеляційне оскарження, поважних причин для поновлення цього строку не навів, тому в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року та повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя