Дата документу 21.04.2022
Провадження № 3/334/414/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого на АТП №7, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

установив:

13.12.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №270691, відповідно до якого 13.12.2021 року о 04:05 год. в м. Запоріжжя біля буд. №12 по вул. Ладозькій, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093» державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, який підтверджено висновком лікаря-нарколога №6308 від 13.12.2021 року.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП), а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Штенгелов О.В. заперечили проти наявності в його діях складу правопорушення. Вказали на те, що він в період з 26.07.2021 по 20.01.2022 проходив лікування від туберкульозу та відповідно прийняв цілий ряд специфічних лікарських засобів, в підтвердження чого надав відповідні медичні документи, що могло ймовірно спричинити позитивну реакцію тесту. Також, вказав, що під час проходження медичного огляду ОСОБА_1 не проявив жодних інших ознак наркотичного сп`яніння, відтак він не перебував та не міг перебувати у стані сп`яніння.

У судовому засіданні лікар ОСОБА_2 зазначив, що дійсно під проходження медичного огляду ОСОБА_1 не проявляв будь-яких додаткових ознак наркотичного сп`яніння і фактично єдиним доказом такого є результат тесту сечі.

Адвокат Штенгелов О.В. додатково зазначив, що медичний тест є «кількісним», а не «якісним», тобто він може засвідчити факт наявності певних речовин у сечі, у тому числі, продуктів розпаду психоактивних речовин, але не може підтвердити факт сп`яніння.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до долученої до матеріалів справи документації стосовно обстеження ОСОБА_1 , стан його сп`яніння встановлювався за допомогою імунохроматографічного тесту.

Імунохроматографічні тести або швидкі тести це прості пристрої, призначені для виявлення присутності цільової речовини в рідкому зразку без необхідності в спеціалізованому та дорогому обладнанні.

У даному конкретному випадку використовувався тест виробника «Wondfo». Згідно із інформацією розміщеною на веб-сторінці офіційного представника названого підприємства в Україні тест є якісним, а не кількісним, та може не відрізняти деякі види наркотичних речовин від лікарських засобів. Крім того, він (тест) виявляє не саму психоактивну речовину, а продукти її розпаду.

Стан сп`яніння викликає саме психоактивна речовина. Відтак, сам по собі факт її наявності в організмі правопорушника означає, що ця психоактивна речовина впливає на його стан здоров`я, у тому числі, на швидкість реакції, як водія.

При цьому суд наголошує на тому, що пункт 2.9а ПДР України передбачає імперативну заборону на керування транспортним засобом не тільки у стані наркотичного сп`яніння, але й під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак ОСОБА_1 , проходячи лікування та приймаючи певні лікарські засоби, мав би утриматись від керування транспортним засобом.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, не встановлені.

Враховуючи характер та небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а тому суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 130 КпАП України і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч ) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається до органу державної виконавчої служби, який у порядку примусового виконання постанови стягує з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін