Справа № 461/477/22 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/388/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Львівської митниці Держмитслужби Сичова Юрія Вікторовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Вовк Ольги Степанівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Шота Андрія Івановича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2022 року, про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, адреса проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

встановив:

цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №2073/20900/21 від 24.10.2021 року товар, а саме: одяг новий в асортименті загальною кількістю 117 шт. - повернуто ОСОБА_1 після проведення митного оформлення або для повернення вказаного товару на митну територію держави, з якої його було вивезено.

Згідно з постановою судді, згідно протоколу про порушення митних правил №2073/20900/21, 24.10.2021 року близько 13 год. 15 хв. в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» Sprinter 313, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_1 слідував як водій.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій заявив про наявність у нього особистих речей, в кількості 8 коробок.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 265», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, без ознак використання, а саме одяг новий в асортименті загальною кількістю 117 шт. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу. Відповідно до висновку експерта СЛЕД ДМСУ №-0001 від 04.01.2022 року загальна вартість вилученого товару становить 631192,32 грн.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано за ст.472 МК України, як не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, представник Львівської митниці Держмитслужби Шот А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення передбачене даною статтею в повному обсязі, а саме конфіскувати товар, накласти штраф в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що були предметом порушення митних правил, в розмірі 631 192, 32 грн., а також стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці вилученого протоколом про порушення митних правил №2073/20900/21.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, в результаті чого постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до висновку експерта Львівського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДМСУ № -0001 від 04.0.12022 року, загальна вартість товару, вилученого протоколом про ПМП «2073/20900/21 від 24.10.2021 становить 631 192, 32 грн.

Вказує, що документів, що підтверджують вартість не задекларованого товару ОСОБА_1 до митного оформлення не надав. Поряд з цим, в судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 надав суду документи невідомого походження, які мають сумнівний характер, оскільки були надані в судовий розгляд більше ніж через пів року після дати вчинення ним правопорушення, а саме рахунок-фактура №0316 від 21.10.2021 року, згідно якої вартість вилучених предметів правопорушення становить 495, 30 Євро (згідно курсу валют НБУ станом на 24.10.2021 року становить 15 144, 99 грн.

Звертає увагу, що у поданому ОСОБА_1 рахунку-фактурі товар не ідентифіковано, а тільки зазначено загальні відомості про товар, незважаючи на те, що в реальності через митний кордон України переміщувались товари відомих брендів.

Вважає, що розглянувши справу по суті, суд першої інстанції необ`єктивно та необґрунтовано надав перевагу одним доказам над іншими, а саме суд надав перевагу представленому у судовому засіданні ОСОБА_1 рахунку-фактурі сумнівного походження над висновком експерта Львівського відділу з питань експертизи та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДМСУ №-0001 від 04.01.2022, який знаходився у справ та виконаний кваліфікованими експертами митної служби України, відповідно до якого загальна вартість вилучених у ОСОБА_1 товарів становить 631 192, 32 грн.

26 квітня 2022 року на адресу Львівського апеляційного суду захисник адвокат Вовк О.С. подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м.Львова від 17 березня 2022 року, залишити без змін.

Заслухавши представника Львівської митниці Держмитслужби Сичова Ю.В. на підтримання поданої апеляційної скарги, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Вовк О.С., яка заперечила апеляційні вимоги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що таку слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищезазначені вимоги законодавства суддею першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 472 МК України як недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Висновок судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Своє рішення про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суддя мотивував тим, що у ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 374 МК України не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді справи, даючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам у справі, прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відповідальність за яке настає у разі недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.472 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно зі ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Водночас, відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, серед яких, зокрема, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з положеннями ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Враховуючи наведене, зі системного аналізу норм Митного кодексу України вбачається, що вартість товару, що переміщується через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується платіжними документами, якими стверджується вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з наданими захисником оригіналів рахунком-фактурою №0316 від 22.10.2021 року, виданого фірмою SV.IT.CARGO S.L.R. на ім`я ОСОБА_1 , вартість товару (одяг та взуття), вагою 48,5 кг, становить 495,30 євро (а.с.111-116).

На переконання апеляційного суду, вказаний рахунок-фактура містить усю необхідну інформацію, яка надає змогу ідентифікувати товар, його кількість та вартість, що фактично сплачена за нього.

Виявлений та вилучений під час огляду автомобіля марки «Mercedes-Benz» Sprinter 313, реєстраційний номер НОМЕР_1 , товар відповідає товару, вказаному у рахунку-фактурі.

Таким чином, при визначенні вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил суддя першої інстанції вірно врахував наданий захисником рахунок-фактуру, яким підтверджується вартість вилученого товару, відтак доводи апеляційної скарги представника митного органу щодо безпідставності неврахування висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України не заслуговують на увагу.

Таким чином, ураховуючи те, що фактична вартість товару не перевищувала 500 євро, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 в силу вимог ч.1 ст. 374 МК України не виникло обов`язку здійснювати письмове декларування вказаного товару, що виключає склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою, а отже підстав для її зміни чи скасування та задоволення апеляційних вимог представника митного органу немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 17 березня 2022 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Шота Андрія Івановича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк