Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Міщук Л.А., адвокатів Ходака С.К., Марчука В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді директора Нобельського національного природоохоронного парку до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення водія на зазначений огляд до медичного закладу не складався і не оголошувався на місці зупинки транспортного засобу, а другий примірник акту йому не вручався. Також акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався і не оголошувався й у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вони підтвердили у судовому засіданні. Наголошує, що вони ставили підписи лише у незаповненому бланку протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що працівниками поліції не було встановлено жодних ознак алкогольного сп`яніння у нього, що підтверджується відеозаписом з місця події. Стверджує, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі лише з використанням газоаналізатора,

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 561/905/21 Суддя в суді І інстанції - Зейкан Н.М.

Провадження № 33/4815/263/22 Суддя в апеляційній інстанції - Шимків С.С.

проте наполягав на проведенні такого огляду у медичному закладі лише шляхом лабораторних досліджень. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівник поліції вказав один час вчинення адміністративного правопорушення, а в протоколі зазначено інший час. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складалися за відсутності ОСОБА_1 . Копію протоколу йому не вручали та не надсилали, а відомості про відмову від підпису не відповідають обставинам справи та нічим не підтверджені. Зауважує, що судом взято до уваги письмові пояснення свідків, хоча у судовому засіданні вони не допитувалися. Крім того, неврахування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 917, який було долучено ОСОБА_1 у судовому засіданні порушує його права щодо подання доказів на підтвердження своєї невинуватості в інкримінованому правопорушенні.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 08 лютого 2022 року. Апеляційна скарга подана 15 лютого 2021 року, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №092241 від 21 жовтня 2021 року вбачається, що 21 жовтня 2021 року о 17 год. 38 хв., на автодорозі КПП Прикладники-Зарічне-Дубровиця, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Renault Duster", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 та проведення такого огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зупинка ОСОБА_1 була здійснена працівниками поліції на підставі анонімного повідомлення на службу "102" про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 3 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі по тексту Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Однією з таких ознак, яка об`єктивно свідчить про можливе перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, є запах алкоголю з його порожнини рота.

З адміністративних матеріалів, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку з виявленням у нього ознак такого сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з цим, з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 , у ході розмови між патрульними, один із них зазначив, що не відчуває від ОСОБА_1 запаху алкоголю.

Незважаючи на її фактичну відсутність, що встановлено зі слів поліцейського, така ознака сп`яніння була зазначена ним у адміністративних матеріалах стосовно ОСОБА_1 , у тому числі - в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно нього.

Дані обставини викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості поліцейських щодо ОСОБА_1 , оскільки останніми фактично проігнорована відсутність однієї з найобєктивніших ознак алкогольного сп`яніння, яка всупереч цьому була зазначена у протоколі.

ОСОБА_1 у категоричній формі заперечує факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та пояснює, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, оскільки не довіряє технічним засобам за допомогою яких поліцейські здійснюють такий огляд та у зв"язку з упередженим ставленням до нього з сторони працівників поліції.

При цьому, йому не було забезпечено здійснення такого огляду у медичній установі шляхом дослідження біологічного середовища, що передбачено п.п. 12, 13 Інструкції, хоча він на цьому наполягав.

Відповідний висновок працівниками лікарської установи не складався.

Натомість, ОСОБА_1 надано висновок медичної установи КП "РОЦПЗН" РОР, згідно якого останній того ж дня пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, який показав відсутність ознак сп`яніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі «поза розумним сумнівом» не знайшли свого підтвердження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП).

Виходячи з наведеного, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 лютого 2022 року скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 14 квітня 202 року.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.