КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/632/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року місто Київ

справа № 369/15185/21

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що десь після 01.30 год. ночі, коли він спав в автомобілі, його розбудили працівники поліції, почали вимагати надати документи,стверджуючи, що він пошкодив паркан, коли здійснював рух автомобілем назад.

Вказував, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що він погодився з працівниками поліції щодо незначного пошкодження ним під час руху автомобілем паркану, однак він не відмовлявся пройти медичний огляд на визначення чи не перебуває він в стані алкогольного сп`яніння, але пояснював, що він не керує автомобілем, а просто відпочиває в автомобілі, а тому їх вимоги є безпідставними та неправомірними.

Зазначав, що судом першої інстанції не було досліджено, ні протоколи про адміністративні правопорушення серії ААБ №076869 та серії ААБ №076868, ні пояснення свідків, ні відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який не проводився.

Посилався на те, що судом при винесенні постанови було фактично кваліфіковано адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в той же час як йому було інкриміновано ст.130 КУпАП, як це зазначено в протоколі, без зазначення частини статті 130 КУпАП, що є недопустимим.

Вказував, що він не керував транспортним засобом, тобто автомобілем «Daewoo Lanos», а лише перебував в салоні автомобіля, де відпочивав, що підтверджується видеофіксацією з камер відеоспостереження готельно- ресторанного комплексу «Лесик».

Зазначав, що поліцейські схилили його до відмови від проходження огляду, так як він не керував автомобілем, що само по собі не може бути беззаперечним доказом його вини в такому діянні.

Також ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року.

Посилався на те, що при розгляді справи постанова йому не була проголошена, а копію постанови він отримав в канцелярії суду 01 грудня 2021 року.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 15 листопада 2021 року, а копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 01 грудня 2021 року в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга була подана у десятиденний термін з моменту отримання постанови, а саме 06 грудня 2021 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров'я для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№076869, 19 жовтня 2021 року о 23.45 год. в с. Святопетрівському, по вул. Білогородській, 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків під відео 390800, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 19 жовтня 2021 року серії ААБ№076869;

відеозаписом з камери №90800;

письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19 жовтня 2021 року, в яких зазначено, що водій від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

З відео з камери вбачається, що водій ОСОБА_1 на питання поліцейського чи вживав він алкогольні напої, відповів: «вживав, але зараз сплю» (відео №2 час 01:24:24). На питання чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, останній відмовився (відео №2 час 01:31:17, 01:31:41).

З пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що вона працює поваром в ресторані «Лесик». Вона вийшла покурити та побачила як водій автомобіля «Daewoo Lanos» сів за кермо з явними ознаками алкогольного сп`яніння та заднім ходом здійснив наїзд на паркан. Далі під'їхала поліція та в її присутності та ще одного свідка почала оформляти ДТП. На запитання працівників поліції у водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою техприладу «Драгер» водій у її присутності відмовився.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 від 19 жовтня 2021 року, вона працює продавцем в магазині «Лесик» за адресою вул. Білогородській, 6. 18 жовтня 2021 року о 23.46 год. сталася ДТП, з готелю «Лесик» викликали поліцію. Нею було надано відео як водій з ознаками алкогольного сп`яніння випивав біля магазину «Лесик» з невідомими людьми, потім сів за кермо автомобіля «Daewoo Lanos» та заднім ходом здійснив наїзд на паркан. Поліція запропонувала водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою техприладу «Драгер» водій у її присутності відмовився.

У судовому засіданні апеляційного суду було задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судове засідання апеляційного суду викликалися свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені у протоколі серії ААБ№076869 від 19 жовтня 2021 року, однак останні у судове засідання не з`явилися.

Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Оскільки, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено ст.266 КУпАП.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував в салоні автомобіля, де відпочивав, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані посилання надані виключно з наміром уникнути відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відсутні доводи щодо заперечення висновків суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_4 у строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.