ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/427/22 Справа № 214/8735/21 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м.Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Мотрука Р.В.

апеляційну скаргузахисника Мотрук Р.В. на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.00коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, 23 вересня 2021 року о 16-00 годині за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила фізичний вплив на свою доньку ОСОБА_2 , а саме била, на зауваження не реагувала, своїми вказаними діями скоїла домашнє фізичне насильство, чим порушила вимоги Закону України № 2229 VIII від 07.12.2017 року.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону. Вважає, що судом не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому полягало скоєене психологічне насильство, не розкрито суті пред`явленого обвинувачення, об`єктивної та суб`єктивної сторони.

Вказує про те, що судом не надано належної оцінки поясненням ОСОБА_1 , яка зазначила, що фізичного чи психологічного насилля відносно доньки не вчиняла, при цьому свідки, які б були безпосередніми очевидцями конфлікту, відсутні. На думку сторони захисту, пояснення завідуючої сектору профілактики служби у справах дітей належить оцінити критично, оскільки остання надає пояснення зі слів потерпілої та власних припущень.

Заслухавши доповідь судді; вислухавши думки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили постанову скасувати, а провадження у справі закрити; дослідивши надані матеріали, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного що приймається в конкретній справі. У постанові судді повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями п.14 ч.1 ст.1 цього ж Закону визначено, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №859005 від 05 жовтня 2021 року, згідно якому 23 вересня 2021 року о 16-00 годині за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 здійснила фізичний вплив на свою доньку ОСОБА_2 , а саме била, на зауваження не реагувала; письмовою заявою ОСОБА_3 на ім`я начальника відділу поліції №4 криворізького РУП ГУПН в Дніпропетровській області, та поясненнями, в якій остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру 23 вересня 2021 року у відношенні її племінниці - ОСОБА_2 , через те, що ОСОБА_1 постійно пригнічує та здійснює моральний тиск на її племінницю, а 23 вересня 2021 року остання через конфлікт на побутовому рівні побила дитину; актом обстеження житлово - побутових умов, у висновку якого зазначено, що факт вчинення домашнього насильства у відношенні неповнолітньої ОСОБА_2 підтверджено; актом оцінки рівня безпеки дитини, відповідно до якого у ОСОБА_2 виявлено поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження, насильство (а.с. 5-8); клопотанням директора криворізької загальноосвітньої школи № 21 на ім`я начальника відділу поліції №4 криворізького РУП ГУПН в Дніпропетровській області, що містить прохання провести роботу в межах компетенції з батьками, оскільки дитина ОСОБА_2 перебуває у стані тривожності та стресу, що викликає занепокоєння у педагогічних представників, та зі слів дитини ОСОБА_2 батьки вчиняють щодо неї фізичне, психологічне насилля (а.с.11); наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №83 від 20 жовтня 2021 року про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування; поясненнями самої ОСОБА_2 , яка в суді першої інстанції обставини, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, підтвердила.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши надані матеріали, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 та наявності в її діях складу інкримінованого правопорушення, оскільки вина останньої підтверджується належними та допустимими доказами, а доводи апелянта щодо недоведеності винуватості ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із наведеним.

Разом із тим, в частині застосування адміністративного стягнення рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, а при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , а саме те, що остання має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який потребує догляду та перебуває на грудному вигодовуванні, відсутність обставин, що обтяжують її покарання, апеляційний суд вважає призначене їй адміністративне стягнення у виді громадських робіт надмірно суворим і таким, що створить для правопорушниці невиправдані ускладнення у догляді за грудною дитиною, а отже оскаржувана постанова не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Обговорюючи питання про призначення ОСОБА_1 іншого за видом адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Беручи до уваги, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення вчинене 23 вересня 2021 року, враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП, на час апеляційного розгляду строк накладання адміністративного стягнення за вказане правопорушення сплив, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості призначити більш м`який альтернативний вид стягнення.

Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП належить закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 23, 33, 38, 247, 268, 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мотрука Р.В. - задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 , яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця