запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/184/22Головуючий у 1-й інстанції Мінаєв М.М.
Єдиний унікальний №323/2502/21Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.183-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Коваля А.В. на постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді ста двадцяти годин громадських робіт, накладеного на нього постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.07.2021 року за ч.1 ст.183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на одну добу. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Запорізької обласної прокуратури Коваль А.В. вважає, що постанова районного суду є незаконною та підлягає зміні шляхом виключення з її резолютивної частини посилання на негайне виконання постанови про застосування адміністративного арешту після її винесення, оскільки таке посилання є незаконним.

Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.183-2 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, є обґрунтованими, і апелянтом в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується єдиного доводу апеляційної скарги прокурора щодо неправомірного посилання суду першої інстанції на негайне виконання постанови про застосування адміністративного арешту, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Так, при ухваленні рішення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції не враховано, що Конституційний суд України 23.11.2018 постановив рішення № 10-р/2018 у справі № 1-12/2018(3911/15) за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про невідповідність положень ч. 1 ст. 294, ст. 326 КУпАП Конституції України щодо негайного виконання постанов суду про застосування адміністративного арешту після їх винесення. Зокрема, Конституційним судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- положення частини першої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким встановлено, що постанови про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього кодексу, набирають законної сили з моменту їх винесення;

- положення статті 326 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Конституційний суд дійшов висновку, що вказані положення звужують зміст прав, гарантованих ч.3 ст.8, ч.ч.2, 3 ст.55, п. 8 ч. 2 ст.129 Конституції України, щодо оскарження судових рішень, а також вважає, що обмеження прав на судовий захист не узгоджується з принципом верховенства права, не відповідає критеріям розумності, пропорційності, обґрунтованості.

Відповідно до ст.ст.151-2, 152 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що набрання законної сили постановою місцевого загального суду про застосування адміністративного арешту з моменту її винесення та негайне звернення її до виконання можуть призвести до того, що піддана такому арешту особа відбуде його повністю ще до перегляду справи апеляційним судом, чим буде порушене право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно із правовою позицією Конституційного суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність індивіда (абзац 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 26.06.2003 № 12-рн/2003).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Отже, ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 64 Конституції України обмежив гарантовані Конституцією України права громадянина на судовий захист, а також на свободу та особисту недоторканність.

Отже, посилання суду першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваної постанови про негайне виконання судового рішення щодо застосування адміністративного арешту є незаконним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає зміні з виключенням з резолютивної частини постанови посилання на її негайне виконання про застосування адміністративного арешту.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури Коваля А.В. задовольнити.

Постанову судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключивши з резолютивної частини постанови посилання на негайне виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 323/2502/21