Справа № 342/149/22
Провадження № 3/342/96/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Правопорушення було вчинено за наступних обставин.

14.02.2022 біля 16-00 год. по вул.Богуна в м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння Своїми діями він порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , після ознайомлення із правами під час розгляду справи та після ознайомлення з матеріалами справи, ствердив, що вину не визнає. Повідомив, що дійсно він керував ТЗ 14.02.2022 в м.Городенка та зупинився, залишивши свій автомобіль в м.Городенка по вул.Богуна на місці для інвалідів. Пішов в магазин де придбав пиво, яке вживав біля магазину на вулиці. Після чого за кермо ТЗ вже не сідав. Коли він підійшов до свого автомобіля, щоб забрати сумку то тоді до нього підійшли працівники поліції. Які, з`ясувавши його особу, оформили матеріали даної справи та матеріали справи про зупинку на місці для інвалідів. Він їм повідомив, що не керував ТЗ до вживання алкогольних напоїв тому і відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння чи їхати в медичний заклад. А те, що він зупинився 14.02.2022 біля 16-00 год. під знаком який визначає місце для зупинки інвалідів він не заперечував. Зазначив, що будь-яких доказів неправомірних дій працівників поліції під час спілкування з ним 14.02.2022 він немає. Також ствердив, що він станом на 12.04.2022 не оскаржував дії поліцейських під час оформлення матеріалів даної справи.

Вислухавши ОСОБА_1 , після його ознайомлення із правами та наданням можливості ознайомитись із матеріалами справи, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи надані працівниками поліції, приходжу до наступного висновку.

Частиною 2 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №459566 від 14.02.2022 ОСОБА_2 14.02.2022 о 16-00 год. в м.Городенка по вул. Богуна керував транспортним засобом ВАЗ 2102 р.н. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою. Особа відносно якої він складений відмовилась від його підписання, що відображено на відеозаписі наданому працівниками поліції.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Вина ОСОБА_1 , який не заперечував самого факту керування ТЗ 14.02.2022 біля 16-00 год., та його зупинку з порушенням ПДР, однак заперечував факт керування ТЗ після вживання алкогольних напоїв, у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться і даними, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- рапортом поліцейського від 14.02.2022 де відображено інформацію про зупинку ТЗ під керуванням водія ОСОБА_2 з порушення ПДР в м.Городенка по вул.Богуна і, що під час спілкування з водієм, в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, однак водій відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки ТЗ так і в медичному закладі;

- актом огляду та направленням для проходження на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де зазначено про відмову водія від проходження тесту;

- даними DVD-R диску із відеозаписами події правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 , а саме де відображено:

- на відеозаписі 2615059 відображено факт заїзду автомобіля ВАЗ 2102 на зупинку та перебування цього автомобіля на місці для інвалідів.

- на записі відображено те, що після зупинки ТЗ ВАЗ 2102, на зупинці, яка є місцем для зупинки та стоянки інвалідів, до цього автомобіля підійшов працівник поліції. На місці водія знаходився ОСОБА_1 , який надав документи, що посвідчують його особу;

- на відеозаписі відображено те, що водій ОСОБА_2 після того, як до нього підійшов поліцейський та почав з ним спілкуватись з приводу порушення ПДР, вийшов з ТЗ та спілкуючись із працівником поліції розпочав вживати пиво, пляшка з яким вже була відкритою, та стверджував, «що можу собі це дозволити»;

- в інших відео відображено, що поліцейський пропонує йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, однак водій після того як вживав пиво в присутності поліцейського, почав стверджувати, те, що він не вживав алкогольні напої до того, як зупинився з порушенням ПДР, а почав вживати алкогольні напої вже після того, як зупинився з порушенням ПДР;

- пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ чи їхати в медичний заклад водій ОСОБА_2 категорично відмовлявся під час спілкування з поліцейськими, що відображено на відеозаписах події, як і відмовлявся розписуватись в протоколі та отримувати його копію.

Судом критично оцінюються твердження ОСОБА_1 з приводу того, що він: зупинився на місці для інвалідів та після чого одразу пішов в магазин біля якого вживав алкогольні напої; також того, що коли він повернувся після вживання пива до автомобіля, щоб забрати свої речі, то там його вже чекали працівники поліції і з якими він спілкувався та повідомляв про вживання пива після зупинки ТЗ.

Оскільки ці твердження спростовано, крім іншого і відеозаписами події, в котрих відображено факт зупинки ТЗ ВАЗ 2102 на місці для інвалідів. Спростовується твердження ОСОБА_2 і фактом його знаходження, після того як ТЗ зупинився з порушенням ПДР та коли до нього підійшов працівник поліції, саме на місці водія ТЗ, а не на вулиці, як він стверджує в своїх поясненнях. Та спростовуються його твердження і фактом безпосереднього вживання пива водієм ОСОБА_2 із незрозумілих підстав в присутності поліцейського, після того, як до автомобіля ОСОБА_2 підійшов поліцейський, котрому водій ОСОБА_2 надав свої документи та почав з ним спілкуватись.

Також твердження ОСОБА_2 з приводу того, що він не хотів проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, бо він не керував ТЗ після вживання алкогольних напоїв, оцінюються судом як, такі, які не підтверджено будь-якими доказами і які спрямовані саме на уникнення водія від адмінвідповідальності.

Ще твердження водія ОСОБА_1 з приводу того, що його не зупиняли працівники поліції, а він сам зупинився на місці для інвалідів і лиш потім до нього підійшли працівники поліції, не є підтвердженням його невинуватості за ч.1 ст. 130 КУпАП. Оскільки після відображення моменту зупинки ТЗ, яким керував водій ОСОБА_2 , на інших відеозаписах відображено, що саме водій ОСОБА_2 знаходився в ТЗ на місці водія в той час коли до нього підійшли працівники поліції та повідомили про порушення ним ПДР під час зупинки ТЗ під його керування.

Ще судом критично оцінюються дії ОСОБА_1 , як намагання уникнути відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, які полягали у розпиванні пива в присутності поліцейського після того, як поліцейський підійшов до автомобіля в якому знаходився ОСОБА_1 . Також намаганням уникнути відповідальності є і твердження ОСОБА_1 , поліцейським, що він вживав пиво тільки після того як зупинився.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_1 виходив із свого автомобіля в проміжку часу між зупинкою автомобіля та моментом коли до нього підійшли працівники поліції, та, що він саме в той час вживав пиво, як стверджував під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 , а не до моменту керування ТЗ, суду не було надано. Зокрема ОСОБА_1 вживав демонстративно пиво в присутності поліцейських, після того коли працівник поліції ствердив, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, коли він вийшов із свого автомобіля, в котрому перебував на місці водія. Пляшка пива, яке водій ОСОБА_2 вийняв із салону автомобіля під час того, як розпочав спілкуватись з працівниками поліції, та яке він вживав в їх присутності, була відкоркована.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і його дії кваліфіковано правильно.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення, у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами.

Слід зазначити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Адміністративне стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9,33-35,40-1,130,221,251,266, 283-285, 294,307, 308 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмір 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.