ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/227/22

Провадження № 3/568/192/22

01 квітня 2022 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

29.01.2022 р. о 11 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 на території де встановлено червоний рівень епідеміологічної небезпеки порушив правила щодо карантину людей, а саме перебувала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус без посвідчення про взяття на облік бездосної особи, чим порушила підпункт 2 п.2-2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про її своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є фактичні дані, які встановлюються, в тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих та свідків.

Відповідно до вимог підпункту 1, 2 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, яка передбачає, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 р. на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках та спорудах, громадському транспорті без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно та перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 полягає в ухиленні (порушенні) особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», устала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №728616 від 29.01.2022 року.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, тобто порушення особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує та обтяжують відповідальність, передбачених ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

ОСОБА_1 скоїла правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та може призвести до тяжких наслідків у вигляді поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Враховуючи викладене вище, дані про особу правопорушника, згідно яких вона є особою працездатного віку, а її перебування без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, не становить великої суспільної небезпеки, не заподіяло шкоди громадським або державним інтересам, здоров`ю чи життю громадян, суд вважає, що для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та попередження вчинення ним нових правопорушень достатньо обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення її усного зауваження, в даному конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити за малозначністю вчиненого правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 33, 35, 44-3, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя В.О. Троцюк