П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 758/12917/21

Номер провадження 33/824/689/2022

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Вербова І. М., за участі:

представника скаржника - Лелікової В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лелікової Валерії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.. на користь держави.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, 24 грудня 2022 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, зокрема, порушила питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, скаржник посилається на те, що СМС повідомлення, про розгляд даної справи, судом першої інстанції було направлено на номер телефону, який їй не належить, а про наявність оскаржуваної постанови скаржнику стало відомо з відомостей розміщених на сайті Подільського районного суду міста Києва.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови скаржник зазначає про те, що вона та ОСОБА_4 тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільних дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6

27 серпня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приїхали до готельно-банного комплексу «Орхідея», де скаржник здійснює свою підприємницьку діяльність.

За вказівкою батька, ОСОБА_5 зламав боковий вхід до будівлі, та проникнувши в середину, почав розкидати та ламати речі. Зазначені дії були зафіксовані на камеру мобільного телефону одним із відвідувачів комплексу. В той же час, ОСОБА_4 вчинив бійку із іншим відвідувачем комплексу.

Скаржник зазначає, що за наведених обставин вона була вимушена розбризкати в будинку балончик з перцевим газом з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На думку скаржника, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у її діях вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а складений відносно неї протокол, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 173-2 КУпАп. Також, у матеріалах справи та оскаржуваній постанові зазначена неіснуюча адреса місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 16 листопада 2021 року за відсутності особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності.

Відомостей про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять.

В свою чергу, із наявної в матеріалах справи заяви від 13 грудня 2021 року вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Лелікова В.М. отримала копію постанови Подільського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року та ознайомилась з матеріалами справи 17 грудня 2021 року, а 24 грудня 2021 року подала апеляційну скаргу.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що вказані скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року є поважними, а відтак, наявні підстави для поновлення скаржнику процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Таким чином, об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є правопорушення, яке виражається в умисному вчиненні будь-яких яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які постраждала особа має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення (матеріальний склад).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 вказаного Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, із пояснень ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року вбачається, що 27 серпня 2021 року останній прийшов додому, де виявив замок на вхідних дверях. Смикнувши за ручку дверей, останні відчинилися і ОСОБА_5 зайшов до приміщення. Проте через 15 хвилин приїхала його мати та почала виганяти його з будинку із застосуванням газового балончика у зв`язку з чим, ОСОБА_5 стало погано та він викликав швидку.

З пояснень викладених скаржником в апеляційній скарзі вбачається, що ОСОБА_5 зламав боковий вхід до будівлі та проникнув до неї, після чого, почав розкидати речі. Зазначене підтверджується відеозаписом долученим скаржником до апеляційної скарги, який був досліджений судом апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваної постанови.

Крім того, у апеляційній скарзі скаржник зазначила, що вона дійсно розпиляла в приміщенні балончик з перцевим газом, проте вказані дії були спрямовані виключно на припинення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 агресивних дій. Наявність агресивних дій у поведінці ОСОБА_5 27 серпня 2021 року підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів справи.

Тобто, скаржником не заперечується факт умисного розпилення балончика з перцевим газом у приміщенні, в якому знаходився її син з метою припинення певних дій останнім, що в свою чергу є домашнім насильством, виходячи з вимог ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а від так, суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вищевказаною статтею.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до посилання скаржника на те, що остання була вимушена розпилити в приміщенні балончик з перцевим газом з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки у разі здійснення останніми протиправних дій, скаржник мала право та можливість викликати працівників поліції задля їх припинення.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_4 вчинив бійку із іншим відвідувачем комплексу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зазначене не входить до предмету доказування.

Посилання скаржника на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у її діях вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, спростовується наявним в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 457323 від 27 серпня 2021 року та письмовими поясненнями ОСОБА_5 . Крім того, у апеляційній скарзі скаржник зазначає, що остання дійсно розбризкувала балончик з перцевим газом у будинку, де знаходився ОСОБА_5 , що в своє чергу, є фізичним насильством, виходячи з вимог ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Посилання скаржника на зазначення у матеріалах справи та оскаржуваній постанові неіснуючої адреса місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та невідповідність протоколу вимогам ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не може бути безумовною підставою для звільнення її від адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Лелікової Валерії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Вербова