Справа № 143/1124/20
Провадження № 33/801/276/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн судового збору.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Погребищенського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року матеріали заяви ОСОБА_1 направлено до Липовецького районного суду для розгляду по суті.

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Погребищенського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами.

У березні 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами, провадження у справі відносно нього закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 "стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення" викладене в Рішенні Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.

Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Але у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду. Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29.10.2010 року зазначив, що: «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами».

У рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що: «право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги».

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, прийняття апеляційної скарги до розгляду по суті на судове рішення, оскарження якого не передбачено положеннями законодавства не відповідатиме нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2022 року слід повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 01 березня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький