Справа № 442/9096/21 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 33/811/272/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 15.11.2021 о 23:12 год. на вул.В.Великого, 22, в м.Дрогобичі, Львівської області, керував автомобілем марки «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку лікарем у медичному закладі, що підтверджується висновком №306 від 16.11.2021, в результаті чого ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортними засобами.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у цій справі.

Звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 044679 зазначено, що його стан наркотичного сп`яніння підтверджено висновком медичного закладу від 16.11.2021, однак, в матеріалах справи наявний медичний висновок від 15.11.2021 року, що є в повній мірі незрозумілим та наводить на сумніви про який саме висновок йде мова в оскаржуваному протоколі, окрім чого може означати передчасне винесення протоколу із зазначенням невірного висновку, який не має відношення до даної адміністративної справи. Окрім цього, є розбіжності у часі направлення на огляд.

Також, його не було ознайомлено із змістом висновку медичного огляду особи на стан сп`яніння, що підтверджується також відсутністю відмітки у даному висновку про даний факт, окрім чого, форма такого висновку не відповідає вимогам чинного законодавства та є недійсною станом на даний час, оскільки, не є додатком 4, натомість є застарілим.

Окрім цього, акт медичного огляду в матеріалах справи взагалі відсутній.

На думку апелянта, судом першої інстанції ухвалено постанову без надання всім доказам по справі (їх відсутності) належної оцінки, а лише поверхнево встановлено обставини справи, чим порушено моє право на справедливий суд.

Також, звертає увагу, що розгляд справи відбувся у його відсутності, чим порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи відносно нього та надати важливі пояснення по справі, а постанова суду суттєво вплинула на мої права, що є порушенням ст. 5 Конвенції.

Поряд з цим, жодного належного доказу, який би підтверджував керування ним транспортним засобом під впливом наркотичних засобів немає.

Наголошує, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не вбачається, що свідки бачили той факт, що саме він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, окрім чого були відсутні у закладі охорони здоров`я під час огляду на стан сп`яніння.

Викладені обставини дають підстави дійти висновку про порушення його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та що за відсутності достатніх доказів керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння суд першої інстанції необґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду 27.04.2022 року не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надходило, що не позбавляє можливості розглянути справу у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 044679 від 16.11.2021, направленні на проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 128 від 15.11.2021, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2021 № 306 та відеозаписі події.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння був проведений в медичному закладі на підставі направлення на проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 128 від 15.11.2021, за результатами проведення огляду, складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.11.2021 № 306, відтак доводи апелянта про те, що існують сумніви про який саме висновок йде мова в оскаржуваному протоколі, є безпідставними, очевидно, що зазначена в протоколі дата висновку медичного закладу №306 16.11.2021 р. є опискою.

Стосовно доводів наведених апелянтом про відеозапис події, то апеляційний суд не бере до уваги доводи в частині їх неналежності та недопустимості, при цьому звертає увагу, що крім відеозапису вина ОСОБА_1 підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами про які згадано вище.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи у його відсутності, як на підставу скасування постанови, то слід звернути увагу, що у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції провів судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при цьому судом були вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, умисне затягування справи, що на думку апеляційного суду має місце з боку ОСОБА_1 , нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Оскільки, ОСОБА_1 15.11.2021 о 23:12 год. на вул.В.Великого, 22, в м.Дрогобичі, Львівської області, керував автомобілем марки «Audi 100», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку лікарем у медичному закладі, що підтверджується висновком №306 від 15.11.2021, в результаті чого ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортними засобами.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

При цьому, слід поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року, вважати, що такий пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук