Справа № 307/1081/22
Провадження № 3/307/518/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007129 від 27.03.2022 року вбачається, що 27.03.2022 року, близько 18 год 36 хв., прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» відділу прикордонної служби «Тячів» (тип Б) на напрямку №281 прикордонного знаку (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 80 метрів від лінії державного кордону України було виявлено та в подальшому затримано громадянина України ОСОБА_2 , який спільно з громадянами України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9 ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт правопорушення не визнав. Вказав, що спробу перетину кордон він не вчиняв. Того критичного дня він відпочивав з друзями у бесідці в свого знайомого на прізвище ОСОБА_5 в кінці города якого, ростуть берези, де вони набирали березовий сік.

Перед тим як піти набрати соку, його друг ОСОБА_4 позвонив на прикордонну заставу та від чергового ОСОБА_6 отримав дозвіл. При цьому він, як це рекомендував ОСОБА_6 взяв з собою паспорт громадянина України. Ні спроби перетину кордону, ні самого перетину не було. Після їх затримання всіх трьох відвезли до прикордонної служби «Солотвино», де відібрали мобільні телефони та не роз`яснюючи жодних прав, та без надання можливості зателефонувати родичам помістили до камери. Через деякий час всіх трьох вивели на двір прикордонної застави, де почали фотографувати і це фото долучено до справи. При цьому він зауважував, що вказане фото не з місця події. На жодні пояснення в доведення відсутності вини у спробі перетину кордону групою осіб, працівники прикордонної служби, не реагували.

Просить визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкриміновано.

Захисник Кустрьо М.М., в судовому засіданні зауважив, що ОСОБА_1 спроби перетину кордону не вчиняв, що на його думку підтверджується самими матеріалами. Звернув увагу, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 був затриманий за 80 метрів до лінії кордону, а відтак спробу перетину кордону за вказаних обставин не доведено. В зв`язку з цим, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.204-1 КУпАП, не має. Заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно останнього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_4 показав, що того критичного дня він разом з своїми знайомими зібралися у бесідці в дворогосподарстві, що належить його другу, де їх було біля двадцяти чоловік. В кінці города є берези, де ОСОБА_1 поставив трубки щоб набрати соку. Попередньо, щоб забрати сік, він особисто позвонив до прикордонної служби до чергового знайомого ОСОБА_6 , який пояснив, що не доходячи до прикордонного знаку можна перебувати за наявності документів, що посвідчують особу та дозволив пройти до місця де знаходилися банки з соком. Коли вони в трьох знаходилися в цьому місці підійшов прикордонний наряд, який їх затримав та відвіз до відділення прикордонної служби у смт. Солотвино. Там від них без надання права на дзвінок відібрали телефони та помістили до камери. Через деякий час їх поодинці викликали, та зокрема йому пропонували підписати протокол обіцяючи, що повернуть телефон та відпустять. Однак він не погодився, заперечуючи свою вину та звертаючи увагу на фальсифікацію матеріалів, зокрема про те, що світлина, яка міститься в матеріалах справи зроблена не в місці затримання, а безпосередньо на території застави. Зауважив, що коли вони відмовлялися щоб їх фотографували на території застави, в підтвердження обставин їх затримання при спробі перетину кордону, один з прикордонників витяг зброю і погрожував нею. Він неодноразово пояснював, що черговому відомо про те, що вони будуть у місці де їх було затримано називаючи його прізвище, однак на це ніхто не реагував. Пояснив, що відносно нього також складено протокол за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, який перебуває на розгляді у суді та зауважив, що вимагаючи при їх затриманні адвоката, їм безпідставно було відмовлено. Ствердив, що жодних порушень та спроб перетину кордону, вони не вчиняли про що свідчить те, що коли вперше до них підійшли прикордонники вони жодних зауважень не робили та повідомили, що на заставі про них знають.

Також зауважив, що необхідності втікати та перетинати кордон у нього не має, оскільки він є багатодітним батьком та має право навіть у воєнний час виїжджати за кордон. На підтвердження цього надав копію посвідчення багатодітного батька.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що займає посаду інспектора майстра відділу інспекторів 27 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та 27 березня 2022 року перебував на чергуванні старшим зміни. Коли в той час йому зателефонував знайомий ОСОБА_4 , який повідомив, що бажає набрати соку в кінці городу де вони відпочивають з знайомим. Він проконсультував останнього, про те, що маючи при собі паспорт громадянина України, оскільки вони проживають в прикордонній смузі, вони мають право не перетинаючи лінію кордону, що проходить по довжині прикордонних знаків там знаходитися без відповідних пропусків. Звернув увагу, що коли йому телефонував ОСОБА_4 , було чути крики дітей, що вказувала на те, що вони відпочивають, як описував по телефону сам ОСОБА_4 . Також зауважив, що вже на території застави він звернув увагу на те, що хтось з трьох затриманих перебував у тапках, що на його думку підтверджувало те, що жодних спроб перетину кордону з боку цієї особи, не було. Він повідомляв колег, що його попережали про вихід до місця де цих трьох осіб було затримано, та його не слухали. Він дуже здивований, що з ним так повелися.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 27.03.2022 року вони відпочивали з друзями, де до цього часу вони неодноразово там збиралися. ОСОБА_4 зателефонував своєму знайомому прикордоннику та спитав дозволу піти набрати соку, що вони й зробили. Коли діти випили весь сік, вони в трьох з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пішли набрати ще соку. Через десять хвилин після цього, поїхав службовий автомобіль марки «Дастер», в якому на звороті сиділи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . При цьому Феде зупинив автомобіль, і діти побачивши затриманих батьків дуже налякалися та почали плакати. Через деякий час коли, вони зрозуміли, що їх друзів затримали, вони пішли до воріт застави, де на прохання подзвонити або побачитися з затриманим їм відмовляли.

Зауважила, що звернула увагу на те, що спроби перетину бути не могло, оскільки ОСОБА_1 вийшов набрати соку залишивши куртку у бесідці, яку ввечері вони передавали йому у місце затримання, оскільки було дуже холодно. При цьому звернула увагу на те, що останній також був взутий у звичайні тапки.

Свідок ОСОБА_9 , надала аналогічні пояснення. Також звернула увагу, що її чоловік ОСОБА_4 колишній прикордонник, а відтак того дня коли його затримали він попередньо телефонував знайомому черговому ОСОБА_6 та повідомив, що він піде набрати соку при цьому не перетинаючи лінії кордону.

З протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 27 березня 2022 року вбачається, що під час проведення особистого огляду, огляду речей ОСОБА_1 , у останнього виявлено та вилучено для тимчасового зберігання паспорт громадянина України НОМЕР_1 , мобільний телефон «Redmi 5» (а.с. 2). Відтак встановлено, що під час затримання ОСОБА_1 мав при собі документ, що посвідчував його особу.

З протоколу адміністративного затримання від 27.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано о 18 год. 36 хв. 27.03.2022 року та поміщено у пункт тимчасового тримання відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» (тип Б) та о 15 год. 55 хв. 28.03.2022 року, звільнено на підставі з`ясування обставин у справі.

В протоколі також зазначено, що заяв та клопотань від ОСОБА_1 не надходило та йому роз`яснено права передбачені ч.1 ст. 63 Конституції України та ч.1 ст. 268 КУпАП.

При цьому в протоколі містяться відмітки про те, що у зв`язку з відмовою його підписати, такий складено у присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проживають за адресою місця знаходження відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» в смт. Солотвино вул. Тячівська 91, що вказує не те що такі мають відношення по службі до органу, уповноважена особа якого складала протокол.

З рапорту молодшого інспектора прикордонної служби Челпан О. від 27 березня 2022 року вбачається, що о 18 год. 36 хв. 27 серпня 2022 р. на напрямку №281 прикордонного знаку на відстані 80 метрів від лінії державного кордону, Солотвинської селищної ради в межах прикордонної смуги, було виявлено та затримано громадян України ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону (а.с. 6)

При цьому, ні з вказаного рапорту, ні з протоколу затримання та протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказані особи здійснювали таку спробу. Пред`являючи ОСОБА_1 обвинувачення, в протоколі зазначено, що така спробу вчинена у будь-який спосіб, що не є коректним та конкретно вказуючим на неправомірність дій ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку поясненням свідка ОСОБА_4 , враховуючи, що відносно останнього також складено аналогічний протокол, слід зауважити наступне. Під час розгляду справи та допиту останнього, встановлено, що ОСОБА_4 є батьком трьох малолітніх дітей, що підтверджується наданим ним посвідченням та відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізацій підготовку та мобілізацію», обмеження на період дії правового режиму воєнного стану щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років до нього не застосовуються. (а.с. 21)

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в групі в тому числі з ОСОБА_4 , вказаних обставин не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону. Наведене також випливає з акту опитування чоловіків призовного віку про бажання проходити військову службу (а.с. 5).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених групою осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №007129 від 27.03.2022 року та долучені до нього матеріали справи, пояснення особи стосовно якої складено протокол та свідків вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Покази свідків надані під час розгляду справи разом з поясненнями ОСОБА_1 , у своїй сукупності свідчать про відсутність у останнього умислу на вчинення спроби перетину кордону. Перебування його в групі з іншими особами, було пов`язано з іншими обставинами, не повязаними з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що також вказує на відсутність вчиненя ОСОБА_1 спроби перетину державного кордону, спосіб якого встановлено також не було.

Про вказане свідчать також матеріали справи складені в доведення вини ОСОБА_1 . Так світлина долучена до матеріалів, зображує трьох затриманих та двох прикордонників, які тримають опущену до низу зброю. При цьому ОСОБА_1 , одягнутий в спортивний костюм та взутий в тапках, що піддає сумніву доводи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, про спробу перетину кордону в районі берега русла річки Тиса, яка в переважності чагарникова та намулиста. Вказані зображення підтверджують покази допитаних під час розгляду справи свідків, що до цих обставин, які виключають будь-який сумнів щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 124, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник