П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.12.2021 року о 02 год. 45 хв. на автодорозі М08 9 км керував транспортним засобом Вольво номерний знак НОМЕР_1 шмітз номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком закладу охорони здоров`я №726 виданий 08.12.2021 року, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП заперечив. Пояснив, що він працює водієм великовантажного автомобіля та стояв у черзі на кордоні. Рухався із пункту завантаження смт.Воловець в пункт пропуску "Ужгород" на міжнародний кордон "Ужгород - Вишнє Німецьке". Потрібно було відпочити та поставив автомобіль на режим відпочинку, повинен був стояти до 5 години ранку. Зазначив, що у цей вечір випив одне пиво, однак вже після того, як поставив машину на відстій. Вийшов до інших водіїв, спілкувались, приблизно до 23 години. Після приїхала його дружина, вона принесла йому їсти та переодягнутися. Вони пішли сидіти до нього в кабіну автомобіля. Не заперечив, що він сидів на місці водія, проте зазначив, що він не мав наміру нікуди їхати. Вказав, що його дружина коли переодягала ковдру випадково підняла ручне гальмо і автомобіль рушив з місця. Він відразу натис на гальма і почув звук з правої сторони свого автомобіля, зрозумів що його автомобіль наїхав на інших транспортний засіб, який стояв попереду. Після цього, підійшли працівники поліції, які там стояли, почали складати протокол у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, також йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння та вони поїхали до медичного закладу. Вказав, що про зазначені ним обставини він повідомляв працівників патрульної поліції. Зазначив, що завдану в результаті ДТП шкоду ним було відшкодовано ТОВ «Компанія «Транспеле», на підтвердження чого просив долучити до матеріалів справи розписку ОСОБА_2 від 20.12.2021 року та лист ТОВ «Компанія «Транспеле» від 29.12.2021 року, яким підтверджується, що ним було оплачено 500 євро в рахунок відшкодування франшизи-збитку. Крім цього, просив долучити до матеріалів справи тахокарти із тахографа, на якому відображено інформацію про рух його транспортного засобу у вказані у протоколі день та час.

За клопотанням ОСОБА_1 у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні 28.03.2022 року пояснив, що він працює водієм в приватного підприємця ОСОБА_5 . Зазначив, що в грудні 2021 року приблизно о 20-21 годині він став у чергу на пункті пропуску "Ужгород". Перед ним у черзі стояв транспортний засіб марки "Вольво", яким керував ОСОБА_1 .. Вказав, що ОСОБА_1 до нього підходив і повідомив, що став відпочити, що залишить автомобіль та його має забрати його дружина. Зазначив, що бачив що пізніше прийшла дружина ОСОБА_1 та вони пішли до свого автомобіля, а приблизно через одну-дві години бачив, що вказаний автомобіль рушив з місця. При цьому, автомобіль у якому перебував ОСОБА_1 не заводився, фари у ньому не світилися, він рушився і зупинився.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 18.04.2022 року пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_1 . Зазначила, що близько 23 години 07.12.2021 року вона на автомобілі приїхала до чоловіка, принесла йому їсти та переодягнутися. Транспортний засіб, на якому їздить її чоловік стояв на відстої та повинен був стояти до п`ятої години ранку. Вони з чоловіком сиділи в кабіні автомобіля їли, дивилися фільм на планшеті. Її чоловік сидів на місці водія. Вона вирішила переодягнути ковдру і випадково ковдрою зачепила та підняла ручне гальмо на передній панелі, і їх автомобіль рушив, чоловік відразу натис на гальмо. Після чоловік вийшов з автомобіля і там вже підійшли працівники поліції. Складали протокол, пояснень у неї не відбирали.

Заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.п.2,3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що він випив у цей день пиво, проте заперечив факт керування транспортним засобом, вказував, що його дружина випадково підняла ручне гальмо та його транспортний засіб наїхав на інший транспортний засіб, що стояв попереду них на стоянці.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`активна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення виражається у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є водії транспортних засобів.

Згідно наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснень, його автомобіль стояв в режимі відпочинку до п`ятої години ранку. Так, він не заперечує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, вказує, що випив одне пиво. Проте вказує, що його транспортний засіб Вольво поїхав внаслідок того, що його дружина випадково підняла ручне гальмо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила, що їх транспортний засіб стояв та вона випадково ковдрою зачепила та підняла ручне гальмо, внаслідок чого транспортний засіб покотився та здійснив наїзд на інший транспортний засіб.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 йому повідомив, що буде стояти в режимі відпочинку до ранку, в момент наїзду на інший транспортний засіб двигун автомобіля ОСОБА_1 не працював.

Надані у судовому засіданні ОСОБА_1 пояснення узгоджуються із його поясненнями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №374169 від 08.12.2021 року, у яких він зазначив: «так як я був на паузі, жінка підняла випадково ручне гальмо, але за кермом був я», та із долученими до протоколу письмовими поясненнями від 08.12.2021 року.

З долучених до матеріалів справи ОСОБА_1 тахокарт із тахографа вбачається, що рух транспортного засобу номерний знак НОМЕР_1 в період складення протоколу не зареєстрований, що свідчить про те, що транспортний засіб перебував в режимі «Відпочинок» та керування ним не здійснювалося. На тахокартах зазначено прізвище водія, номерний знак транспортного засобу та дати.

Таким чином, як встановлено судом, переконливих доказів того, що ОСОБА_1 08.12.2021 року о 02 год. 45 хв. на автодорозі М08 9 км керував транспортним засобом Вольво номерний знак НОМЕР_1 шмітз номерний знак НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

За таких підстав суддя приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Знаходження особи у стані алкогольного сп`яніння за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не свідчить про вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130КУпАП, оскільки саме перебування особи в автомобілі не доводить факт керування транспортним засобом.

Враховуючи зазначене, слід зауважити, що для висловлювання на адресу водія вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, та проведення огляну на стан сп`яніння, інспектор поліції повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні саме під час керування транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст.ст.254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що працівниками поліції не надано доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а керування транспортним засобом ОСОБА_1 заперечується та спростовується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків та відомостями, що відображені у тахокартах, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП особами, уповноваженими на складення протоколу надано не було, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.