Справа № 308/2387/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
15.04.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника Закарпатської митниці ДМС Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Янченко С.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2022 року, провадження у справі відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 22.08.2019, виданий органом 6190,
Заслухавши пояснення представника митниці Зубенка І. С., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представниці, адвокатки Монастирецької Г. В., неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, при цьому від адвокатки Монастирецької Г. В. надійшла заява про проведення розгляду апеляційної скарги без її участі та за відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону.
При цьому, за положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Диспозицією ст. 472 МК України встановлено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Суб`єктами цього правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України є громадяни, які на момент вчинення правопорушення досягли 16 - річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
Дослідивши зібрані у справі про порушення митних правил докази апеляційний суд вважає, що вищевказаних вимог закону при розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався, у тому числі були дотримані норми матеріального та процесуального права, що місцевий суд всебічно та повно дослідив фактичні обставини справи, а відтак прийняв обґрунтоване, справедливе та законне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 472 МК України порушення митних правил, виходячи з наступного.
З письмових пояснень ОСОБА_1 убачається, що вказані у протоколу речі він не вказав через те, що не знав, що такі підлягають декларуванню. При цьому, додав, що переміщував цей товар не з метою комерційного призначення (а. с. 8).
Відповідно до доданих ОСОБА_1 рахунків - фактури на придбання товару №158 від 10.12.2021 та № 175 від 14.12.2021, вказаний у протоколі переміщуваний товар придбаний із ринку вживаних речей, загальна його вартість становить 437, 86 Євро. Зазначені оригінали рахунків, надані компанією «Usatomania» італійською мовою, а також ці документи перекладені на українську мову, належним чином посвідчені - завірені нотаріально, у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП, доказами в справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Тому, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що належним доказом щодо вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил визнається саме рахунки фактури, долучені під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 , яким надається перевага серед інших відомостей, у зв`язку з чим, фактурна вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 437, 86 Євро, визнається достовірною і такою, що ґрунтується на вимогах чинних нормативно-правових актів.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що вищенаведене свідчить саме про те, що виявлений та вилучений у ОСОБА_1 товар, відповідно до ст. 374 МК України не підлягав письмовому митному декларуванню.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ст. 65 МК України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.
Відповідно до ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду в тій частині, що доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у передбаченому ст. 472 МК України порушенні митних правил, не встановлено.
Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок місцевого суду, позаяк вищенаведене свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, і відповідно про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.
Відтак, доводи апеляційної скарги представника Закарпатської митниці ДМС про те, що незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню (в даному випадку вилучених товарів), апеляційний суд, з огляду на вищевказане, визнає такими, що не знайшли свого підтвердження, адже враховуючи приписи ч. 1 ст. 374 МК України у ОСОБА_1 фактично не виникало обов`язку декларувати товар з урахуванням його вартості, яка не перевищує 500 євро.
Доводи апеляційної скарги про те, що рахунки фактури, які підтверджують, що вартість товару становить 437, 86 Євро є сумнівними відносно достовірності та підтвердження факту придбання саме тих товарів, які вилучені протоколом про порушення митних правил, - апеляційний суд не бере до уваги та вважає безпідставними, адже жодних доказів, які можуть свідчити про недостовірність відомостей у вищевказаних фактурах рахунках чи підробку або фальшування цих документів апелянтом не додано під час розгляду справи у місцевому суді, такі не долучені і до апеляційної скарги.
На переконання апеляційного суду, оригінали рахунків фактури, надані італійською фірмою, перекладені у тому числі і на українську мову, а також письмові пояснення ОСОБА_1 , зміст яких свідчить про те, що порушень митних правил він не вчиняв, жодного умислу на порушення законодавства не мав, вказаний товар перевозив не для комерційного призначення - доводять відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у передбаченому ст. 472 МК України порушенні митних правил не доведена та спростована стороною захисту, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органу для проведення додаткової перевірки, і не вказувалось на те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 не вичерпані.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та визнаються безпідставними, задоволенню не підлягає.
Приймаючи рішення також беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що представником митного органу не надано жодних належних та допустимих доказів у спростування доводів сторони захисту, які б підтверджували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось; що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні проступку вичерпані.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав в. о. заступника начальника Закарпатської митниці Янченко С., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2022 року, якою закрито провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 ,- залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН