П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2228/21
Провадження № 3/348/31/22

12 квітня 2022 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

17.10.2021 о 21 год. 00 хв. в смт. Делятин по вул. Лугівська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки VDV FIRE реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп"яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Drager Аlcotest 6810" та від огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Голубовського Д.М., адвокат Романишин Д.М. у ході судового розгляду зазначив, що ОСОБА_1 винуватість не визнає. ОСОБА_1 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, транспортним засобом не керував. Захисник вказав, що дії працівників поліції не відповідали вимогам підзаконних нормативних актів. Зокрема, відеозапис не був безперервним та на відеозаписі не видно хто саме керував мотоциклом. Постанова щодо керування транспортним засобом без шолома не може бути доказом факту керування. Свідків на місці події не було, а огляд має проводитися за участі двох свідків. Письмові пояснення свідків, а також рапорт працівника поліції не можна використовувати, оскільки суд мав би безпосередньо заслухати показання зазначених осіб, однак, незважаючи на неодноразові виклики вони до суду не з`явилися. А свідок, який прийшов вказав, що на місці події не був, ОСОБА_1 не знає, не писав і не підписував пояснень, які є у матеріалах справи. Враховуючи наведене, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити покликаючись на висновки судів апеляційної інстанції щодо оцінки доказів у аналогічних справах.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 244607 від 17.10.2021, протокол складено о 21.50 годині, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за таких обставин: 17.10.2021 о 21 год. 00 хв. в смт. Делятин по вул. Лугівська, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, а саме мотоциклом марки VDV FIRE реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп"яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Drager Аlcotest 6810" та від огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 правил дорожнього руху України.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився у присутності двох свідків.
Свідок ОСОБА_3 у судові засідання неодноразово не з`являвся. Свідок ОСОБА_2 у ході допиту у судовому засіданні пояснив, що проживає за іншою адресою ніж та яка зазначена у протоколі. За адресою, що вказана у протоколі він ніколи не проживав. 17.10.2021 у смт Делятин він не був. Автомобіля він не має, а тому і не міг керувати автомобілем, як вказано у поясненнях. Підпис у протоколі про адміністративне правопорушення не його, пояснення, наявні у матеріалах справи він не писав і не підписував. Поліція його до участі у даній справі не залучала.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що свідків процедури огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не було. Це підтверджують: відеозапис, який вели працівники поліції у патрульному автомобілі на якому відсутні свідки процедури огляду, а також пояснення свідка ОСОБА_2 , які він дав у ході судового розгляду.

Захисник вказав, що огляд на стан сп`яніння проводиться у присутності двох свідків, а їх відсутність є підставою для визнання зібраних доказів недопустимими.

З цього приводу суд зазначає таке. Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Підзаконний нормативний акт, який встановлює обов`язок працівників поліції зафіксувати відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків був прийнятий раніше, зміни ж у ст.266 КУпАП щодо процедури проведення огляду були прийняті пізніше і ст.266 КУпАП має вищу юридичну силу у порівнянні з внутрішніми інструкціями МВС.

Таким чином, наявність свідків огляду на стан алкогольного сп`яніння є обов`язковою тільки у тому випадку коли відеозапис не ведеться. Сама ж процедура огляду на стан сп`яніння включає в себе не тільки безпосереднє проведення огляду на місці зупинки чи у медичному закладі, але й відмову від його проходження, оскільки розпочинаючи процедуру проведення огляду працівник поліції не може спрогнозувати чи погодиться водій пройти огляд на стан сп`яніння чи відмовиться. Тому, і процедура фіксації результатів не може відрізнятися в залежності від позиції особи, яка підлягає огляду.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі відмовився.
Згідно з відеозаписом з камери патрульного автомобіля, працівники поліції виявили водія, який керував мотоциклом без мотошолома. Водій не зупинився. Патрульний автомобіль розпочав переслідування порушника та наздогнав його біля КПП військової частини. Водій мав намір заїхати на територію військової частини, черговий почав відчиняти йому ворота, однак, патрульний автомобіль перегородив дорогу водію. Відеозапис розпочато о 21.02 годині та закінчено о 21.04 годині 17.10.2021.
Камера патрульного автомобіля була увімкнена безперервно, однак за таких обставин, на цій камері неможливо було зафіксувати номерний знак чи особу водія, оскільки події відбувалися у темну пору доби, на неасфальтованій ділянці дороги з численними вибоїнами. Водій мотоцикла мав більше можливостей для маневру, натомість водій патрульного автомобіля змушений був гальмувати та об`їжджати вибоїни.
Відповідно до копії постанови серії БАВ №555099 від 17.10.2021, постанову складено о 21.30 годині, ОСОБА_1 о 21.00 годині 17.10.2021 на вул. Лугівська у смт Делятин керуючи мотоциклом не був у застебнутому мотошоломі, не надав працівникам поліції посвідчення водія відповідної категорії для перевірки та реєстраційний документ на транспортний засіб. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення.
Зазначені докази у своїй сукупності доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним заособом поза розумним сумнівом, оскільки на відеозаписі видно, що переслідування здійснювалося у нічний час на безлюдній ділянці дороги, яка веде до КПП військової частини. Інших транспортних засобів, ані попутних, ані зустрічних на цій ділянці не було, так само як і пішоходів. На місці зупинки ОСОБА_1 не заперечував факт керування, що неодмінно зробила б людина, яка фактично не керувала транспортним засобом. Тому, суд виключає імовірність складення постанови за ч.5 ст.121 КУпАП щодо іншої особи, ніж та яка дійсно керувала транспортним засобом.
Захисник покликався на практику суду апеляційної інстрації, зокрема на постанову Тернопільського апеляційного суду від 24.02.2022 у справі №607/19171/21, відповідно до якої суд дойшов висновку, що сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення без наявнсті інших належних та достатніх доказів не може бути доказом, яким встановлюється факт керування особою транспортним засобом.
Однак, ця судова практика не може бути застосована у даній справі, оскільки ці справи мають різні фактичні обставини та обсяг доказів. Так, у вказаній справі постанова про накладення адміністративного стягнення була скасована судом, а тому не могла бути використана як доказ факту керування. Ця постанова була єдиним доказом факту керування та не відповідала іншим доказам, а саме: показанням особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, відповідно до яких він зазначив, що транспортний засіб був припаркований на узбіччі, працівники поліції його не зупиняли; показанням свідка, який стверджував, що саме він керував транспортним засобом. Відеозапис тієї ситуації розпочинався з пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, моменту руху транспортного засобу не було зафіксовано взагалі. Зазначені обставини, які були встановлені судом апеляційної інстанції, кардинально відрізняються від обставин даної справи.
Відповідно до відеозапису, який здійснювався у патрульному автомобілі, на запитання працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, ОСОБА_1 відповів, що він відмовляється, не оспорював факту керування. Незважаючи на те, що працівник поліції вказав, що обов`язок проходження зазначеного огляду, передбачений п. 2.5. Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки так і у медичному закладі. ОСОБА_1 пояснив, що вживав алкогольні напої, а отже не бачить змісту проходити тест, оскільки він буде позитивним, тому просив працівників поліції вирішити це питання мирно без складання протоколу, запитав скільки це буде коштувати. Працівники поліції від такої пропозиції відмовилися.
Даний відеозапис здійснювали також безперервно. Суду надано повний фрагмет відеозапису на якому зафіксована відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Натомість слід зазначити, що під безперервністю здійснення відеозапису законодавець мав на увазі, що фрагмент відеозапису на якому зафіксовано фактичні дані має бути безперервним, щоб виключити можливість редагування цих даних. Підстав для визнання вказаного доказу недопустимим у ході судового розгляду не встановлено. З зазначеного запису можна достовірно встановити, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.
Захисник покликався на позицію Полтавського апеляційного суду, викладену у постанові від 24.02.2022 у справі №552/5586/21, відповідно до якої суд встановив, що відеозапис не є безперервним та не містить обставин вчинення та виявлення адміністративного правопорушення, а тому є неналежним доказом. Однак, у даній справі суду надано безперервний фрагмент процедури огляду.
Зазначені докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника суддя врахувала характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а тому вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України з порушника в дохід держави слід стягнути 496 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.