ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Шерекіної А.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 ; та з іншого боку потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шерекіної А.О. на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого за трудовим договором оператором ТОВ Міст-експрес, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк сорок годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 14 годині 00 хвилин 05 грудня 2021 року перебуваючи за місцем мешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Шерекіна А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, остільки він пропущений з поважних причин, у зв`язку з запровадженням воєнного стану на території України.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки судом першої інстанції в повній мірі не було прийнято до уваги, що відсутні будь-які докази на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні фізичного або психологічного насильства.

На думку адвоката, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла на фоні цивільного спору щодо поділу майна, а саме після того як ОСОБА_1 подав до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до ОСОБА_3 , та остання з того часу постійно провокує конфлікти між ними та звертається до органів поліції, але до цього часу сторони мирно взаємодіяли.

Адвокат вважає, що пояснення потерпілої ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, остільки протягом раніше десяти років, на які вона посилається, нею не подавалось жодних заяв до органів поліції чи до інших установ з приводу протиправної поведінки ОСОБА_1 , що свідчить про надуманість та маніпуляції з її боку.

На думку адвоката, ОСОБА_1 не висловлював жодних образ, погроз, чи то принижень, не здійснював переслідування, залякування, або інших діянь відносно ОСОБА_3 , що у свою чергу не знаходить свого підтвердження у матеріалах справи.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

Адвокат Шерекіна А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 та останній просили задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_3 вважає постанову суду обґрунтованою. Зазначила, що вона ОСОБА_1 вже простила, відносини між ними нормальні, просить обмежитись усним зауваженням.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.1732 КУпАП, вчинення домашнього насильства, - це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №307504 від 08.12.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_1 о 14 годині 00 хвилин 05 грудня 2021 року перебуваючи за місцем мешкання своєї колишньої дружини ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Протокол складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення.

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та наданими аналогічними поясненнями в апеляційному суді про те, що близько 14 годин 00 хвилин 05 грудня 2021 року за адресою АДРЕСА_3 , в під`їзді будинку, прийшов її колишній чоловік ОСОБА_1 , що б взяти на прогулянку їх спільну дитину ОСОБА_4 , після чого між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 в присутності дитини висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та штовхав.

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2 від 07.12.2021 року, відповідно до якої остання просить органи поліції притягнути до відповідальності свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який систематично погрожував їй, висловлювався нецензурною лайкою та, зокрема, о 14 годині 00 хвилин 05 грудня 2021 року адресою АДРЕСА_3 , в під`їзді будинку ОСОБА_1 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, штовхав, хватав за шию в присутності малолітньої дитини ОСОБА_5 .

Окрім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що у нього з колишньою дружиною ОСОБА_2 дійсно виникають конфлікти, але себе винним не вважає, та зазначив, що фізичне насильство він ніколи до неї не застосовував.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, що суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не дотримався вимог ст. 252 КУпАП, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, належним чином встановив фактичні обставини, оцінив зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, перевірив всі доводи, в тому числі і аналогічно наведеним в апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги про те, що конфлікт з потерпілою вичерпано, апеляційний суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується наведеними в постанові доказами, які обґрунтовано визнані належними та достатніми.

У суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП. Всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, за можливе застосувати до ОСОБА_1 вимоги ст.ст. 23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На переконання апеляційного суду, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, яке фактично є малозначним, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, рід занять та майновий стан, те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та те, що потерпіла ОСОБА_2 просила його суворо не карати. Вона його простила та помирилась з ним, наразі вони перебувають в нормальних відносинах. ОСОБА_1 завірив суд, що більше не буде вчиняти подібного, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шерекіна А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення, скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д.Коваленко