ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/200/22Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 33/817/211/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.ст. 124,122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: потерпілого ОСОБА_1 ,

представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Дарморіс О.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Дарморіс О.М. на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, за правилами ст.36 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 04 лютого 2022 року ОСОБА_2 близько 00 год. 44 хв. в м. Бережани Тернопільської області, по вулиці Руська, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-2134, д.н.з. НОМЕР_1 , порушивши вимоги п.12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на огорожу сходової клітки будинку № 11 по вулиці Руській, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а також була пошкоджена сходова клітка будинку, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В подальшому, ОСОБА_2 , в порушення вимог п.2.10 (а) ПДР України залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП

Представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Дарморіс О.М. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої потерпілий не погоджується із вказаною постановою суду першої інстанції і вважає її такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, що пов`язано із неповним з`ясуванням судом обставин справи.

Виходячи зі змісту поданої скарги, апелянт стверджує про позбавлення його можливості скористатися правами потерпілого в судовому засіданні, зокрема щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Звертає увагу, що він є власником 16/100 нежитлового приміщення, якому діями ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду у вигляд пошкодження сходової клітки.

Просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнти винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, на підставі ст.36 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Також просить стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції 4 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Дарморіс О.М., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просять її зажовлльнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином проаналізовано наявні у справі докази, сукупний аналіз яких дав можливість прийти до висновку про порушення ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок місцевого суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05.02.2022 року; схемою наслідків ДТП , яка мала місце 04.02.2022 року за участі транспортного засобу ВАЗ-2134, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 ; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що долучений до матеріалів справи та іншими, які були предметом дослідження Бережанського районного суду і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Підстав стверджувати про невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, а також про невідповідність висновків суду матеріалам справи, що може бути підставою для скасування такого рішення, як про це стверджує апелянт, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд звертає увагу, що ставлячи питання про скасування постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року відносно ОСОБА_2 та прийняття нової, апелянт просить засотувати те ж саме адміністративне стягнення, яке застосував суд першої інстанції до правопорушника.

Таким чином, вимоги апелянта про скасування постанови суду першої інстанції з мотивів порушення судом нормам матеріального та процесуального права, що пов`язано з неповним з`ясуванням судом обставин справи, є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Що стосується вимог потерпілого ОСОБА_1 стосовно відшкодування заподіяної йому правопорушенням матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 розмір заподіяної матеріальної шкоди не було визначено і потерпілий ОСОБА_1 питання щодо відшкодування матеріальної шкоди не ставив, про що свідчить його пояснення, наявне в матеріалах справи, яке досліджувалося суду першої інстанції.

Таким чином, розмір матеріальної школи та вимоги щодо її відшкодування не були відображені в матеріалах справи і, відповідно, не були предметом дослідження місцевого суду, що, в свою чергу, не позбавляє потерпілого можливості вирішити це питання в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, розмір заподіяної матеріальної шкоди, як і факт її заподіяння потерпілому повинен бути доведений належними та допустимими доказами, відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП.

При цьому, необхідно враховувати, що відповідно до ст.252 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, до яких суд не відноситься.

Тому, підстав для відшкодування матеріальної шкоди, які полягають у пошкодженні сходової клітки, розмір яких потерпілим ОСОБА_1 не визначений, в порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вбачає.

Безпідставними також є вимоги апелянта щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу.

Так, апеляційний суд враховує, що в суді першої інстанції адвокат, який надає правничу допомогу ОСОБА_1 , участі не приймав, а подана ним апеляційна скарга, з наведених вище мотивів, до задоволення не підлягає, що в загальному не дає підстав для компенсації витрат за рахунок іншої сторони.

Поряд з цим, як і у випадку з відшкодуванням матеріальної шкоди, потерпілий вправі вирішувати питання відшкодування витрат за надання правової допомоги в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись. ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_1 адвокат Дарморіс О.М. залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 березня 2022 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя