Справа № 372/265/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2022 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долина Обухівського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

по ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 424286 від 13.01.2021 року гр.. ОСОБА_1 22 грудня 2021 року близько 22 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї тещі (колишньої) гр.. ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме вчинив умисні дії фізичного характеру та наніс удар своєю ногою по ногах ОСОБА_2 , внаслідок чого своїми діями завдав шкоди її фізичному здоров`ю, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 вину не визнав, в своїх письмових поясненнях проти протоколу про адміністративне правопорушення заперечив в повному обсязі посилаючись, не те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення і обставини викладені в протоколі не відповідають дійсності. Пояснив, що 22.12.2021 року ввечері, точного часу він не пам`ятає, він прийшов за адресою проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_3 з якою він розлучився приблизно два місяці тому та тещі ОСОБА_2 , щоб забрати до себе їхніх спільних трьох дітей, оскільки йому зателефонувала старша дочка і попросила їх забрати, оскільки його колишня дружина в черговий раз перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Коли він приїхав по дітей він стояв на сходинко вій площадці і чекав доки вони зберуться, до квартири він не заходив взагалі. Потім з квартири вийшла його колишня дружина зі своєю матір`ю та почали з ним конфліктувати, казали, що він прийшов забирати дітей в стані алкогольного сп`яніння та гупав їм у двері, однак дана інформація не відповідає дійсності. За дітьми він приїхав тверезий, в двері не гупав і навіть не заходив до квартири, потім він почув, що його колишня дружина ОСОБА_3 почала викликати працівників поліції та зводити на нього наклеп, буцімто він прийшов в стані алкогольного сп`яніння і лається. До своєї колишньої тещі він не наближався і жодних тілесних ушкоджень ні їй, ні своїй колишній дружині не наносив. Крім того, того вечора він зустрічався з працівниками поліції, яких викликала його колишня дружина і вони бачили, що він не перебував стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та надав аналогічні пояснення.

Працівник поліції Онопрієнко С.В. в судовому засіданні пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності. В протоколі відображено наслідки неправомірних дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 22.12.2021 року близько 22 години 30 хвилин, вона знаходилась в дома за місце свого проживання, до квартири зайшов колишній чоловік її дочки, та почав говорити з дітьми, які в подальшому почали йти за ним, після чого вона вийшла з квартири за дітьми, щоб дати їм одяг, куртки і шапки, в цей час ОСОБА_1 почав говорити їй, щоб вона не чіпала його дітей та наніс їй удар своєю ногою в область її ніг та наніс удар рукою в область спини, після чого вона вийшла з будинку та стояла біля під`їзду, а ОСОБА_1 з дітьми пішов в невідомому напрямку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, посилаючись на те, що знає деталі події зі слів матері.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівника поліції, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшов підтвердження належними і допустимими доказами.

Так, під час розгляду справи вважає встановленими фактичні обставини , які полягають в тому, що 22 грудня 2021 року близько 22 години 30 хвилин він приїхав за адресою АДРЕСА_3 , де проживає його колишня дружина зі своєю матір`ю і їх спільні діти, щоб забрати своїх дітей, оскільки йому подзвонила старша дочка і попросила їх забрати, оскільки їхня матір перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що визнається самим ОСОБА_1 і нічим не спростовується.

Відомості про факт вчинення насильства слід визнати недоведеними, оскільки достатньо переконливих і достовірних даних про це під час розгляду справи не повідомлено. Так, потерпіла не змогла навести конкретизовану інформацію про фізичне насильство по відношенню до неї саме у місці та в час, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Її пояснення зводились до вияву негативного ставлення до колишнього зятя та минулих образ. Свідок ОСОБА_5 також не спромоглась навести конкретизовані дані про об`єктивні обставини, саме які зазначені у протоколі. Окрім того, непослідовність, протирічливість і неконкретизованість їх пояснень у поєднанні із явно неприязне ним характером стосунків із особою, що притягується до адміністративної відповідальності, дають достатні підстави вважати такі пояснення непереконливими і такими, що не можуть покладатись в основу судового рішення.

Також слід прийняти до уваги заслухані пояснення неповнолітньої дитини, яка будучи очевидцем подій не підтвердила факту неправомірних дій батька по відношенню до бабусі.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає у чиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Застосування особою, що притягується до відповідальності дій, які б могли завдати шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, під час розгляду справи об`єктивно не підтвердилось.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні достатні відомості і переконливі докази про наявність об`єктивної сторони вчинення домашнього насильства.

Крім того, будь-якими доказами не підтверджується наявність суб`єктивної сторони домашнього насильства, яка характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, тобто вчиняючи насильство в сім`ї особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення може бути завдано шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого і прагне до цього, елементом суб`єктивної сторони домашнього насильства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

В даному випадку зібраними у справі доказами не спростовано пояснення ОСОБА_1 ,, згідно яких він не мав і не реалізовував умислу на завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), від 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року). Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру (рішення у справі «Лучіанінова проти України»).

Отже, розглядаючи справу з притягнення до адміністративної відповідальності, слід забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було забезпечено участь у розгляді справи прокурора як сторони обвинувачення.

Однак при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженими державними органами належно не було виконано обов`язок доведення винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Вважаю, що у цій справі винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не було доведено з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом».

Враховуючи викладене вище, а також вимоги ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за таких обставин суд вважає не доведеним наявність складу правопорушення, за вчинення якого притягується до відповідальності ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13.01.2021 року.

У відповідності з п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наявності обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення розпочате провадження підлягає закриттю.

Таким чином, підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності не має по причині відсутності складу адміністративного правопорушення, тому провадження в справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи вище наведене, дослідивши всі зібрані докази, що містяться в матеріалах справи, керуючись ст. ст. 7, 173-2, 221, 245, п.1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд.

Суддя М.В.Кравченко