Справа № 542/1468/21
Провадження № 3/542/27/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко О.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Щербак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 1 статті 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

07.09.2021 зазначений адміністративний матеріал надійшов з БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області для розгляду по суті.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 29.08.2021 о 01 год. 40 хв. на а/д М-22 Полтава-Олександрія на 29 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RANGE ROVER д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушена координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в законному порядку відмовився на місці, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся та попросив працівників поліції надати сертифікат на прилад Драгер. Зазначив, що від проходження медичного огляду він також не відмовлявся, а направлення в медичний заклад йому не вручали. Вказував, що від керування транспортним засобом його не відсторонювали, автомобіль не забирали. Зазначив, що разом з тим в автомобілі перебували також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що в ніч із 28.09.2022 на 29.08.2022 близько першої години ночі вони з ОСОБА_1 заїхали на автозаправку БВС в с. Лелюхівка, де відразу до них під`їхав автомобіль патрульної поліції. Зазначила, що після того, як вони вийшли із автомобіля, працівники поліції сказали ОСОБА_1 , що той порушив правила дорожнього руху. Після того як ОСОБА_1 попросив надати докази порушення ним ПДР, працівники поліції надали йому відеозапис. Через деякий час під`їхав іще один автомобіль патрульної поліції. Після цього ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 не заперечував проти продуття приладу, але після того як працівники поліції нададуть сертифікат на прилад Драгер. Пояснила, що в подальшому ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції поїхати до медзакладу та пройти там огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зазначила, що після цього працівники поліції в автомобілі написали протокол про адміністративне правопорушення, надали його ОСОБА_1 та запропонували написати в ньому пояснення, після чого працівник поліції вирвав із рук ОСОБА_1 даний протокол, поклав його до свого автомобіля, не надавши можливості ОСОБА_1 дописати свої пояснення. В подальшому працівники поліції покинули автозаправку в с. Лелюхівка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що 29.08.2021 вони з ОСОБА_1 заїхали на автозаправку БВС в с. Лелюхівка. Одразу за ними заїхали працівники поліції. Після того, як ОСОБА_1 вийшов із авто, працівники поліції сказали, що він порушив правила ПДР, на що ОСОБА_1 запропонував надати докази порушення ним ПДР. Приблизно через дві години працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Після цього ОСОБА_1 сказав, щоб працівники поліції показали йому сертифікат на вказаний прилад. В подальшому ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції поїхати до медичного закладу і там пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що працівники поліції нічого не сказали. Зазначила, що направлення на проходження медичного огляду працівники поліції ОСОБА_1 не надавали.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Щербак Т.О. зазначила, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на те, що у справі відсутні достатні, допустимі та безсумнівні докази вчинення ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, а отже склад вказаного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній.

В обгрунтування такої позиції, зокрема, зазначила, що на відеозаписах, які були долучені до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі і медичного.

Вказала, що працівники поліції не надали водієві направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також відсутній відеозапис з врученням направлення водієві.

Разом з тим, відеозаписи, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення носять уривчастий характер, відсутнє зображення того, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у медичному закладі.

Вказала, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що свідчить про те, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння і відсутні були підстави для застосування норм законодавства, які передбачать обов`язок працівників поліції відсторонити від керування транспортним засобом особу, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суд, дослідивши дані протоколу про адміністративне правопорушення, надані до справи докази, надавши оцінку показам свідків, відеозапису події, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає при керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, має бути дотримана процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення та процедура направлення водія для проходження огляду.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі- ПДР), що кореспондується з п. 1.9 ПДР на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями п. 2.5 ПДР, визначено, що водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, а також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103(надалі Порядок).

У відповідності до частини 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до положень зазначеної Інструкції оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

За наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Таким чином, встановлений законом порядок огляду передбачає огляд на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди водія з результатами такого огляду, або у випадку відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, огляд у закладах охорони здоров`я, перелік яких визначений законом.

З наведеного слідує, що оглядові у закладі охорони здоров`я підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС та які відмовилися від проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України 06.11.2015 № 1376 (надалі- Інструкція № 1376) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Водночас, ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є водій транспортного засобу, який керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також, якщо він передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто виключно водія транспортного засобу, тобто особу, яка керує транспортним засобом, і тільки тоді, коли він відмовився від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст. 266 КУпАП , вищевказаною Інструкцією та Порядком.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1-4 ст. 130 КУпАП, до нього долучаються докази керування особою транспортним засобом, а також перебування цієї особи у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або відмови від проходження медичного огляду, а наявність свідків є обов`язковою.

У протоколі про адміністративне правопорушення, вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RANGE ROVER д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в законному порядку відмовився на місці.

Проте, зазначена фабула всупереч вимогам Інструкції № 1376 не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол, оскільки склад правопорушення, передбаченого вказаною нормою становить відмова водія, який має ознаки сп`яніння від проходження не медичного огляду, а огляду, який встановлений законом, тобто із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими на місці зупинки, а у разі відмови від його проходження чи незгоди з результатом такого огляду- відмова від огляду у закладі охорони здоров`я.

Крім того, зазначена фабула адміністративного правопорушення не узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема, з наданими до протоколу відеозаписами події, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та показами свідків.

Так, відеозаписами, що надані на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, відтвореними та дослідженими у судовому засіданні не підтверджується факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, запропонованого у порядку, визначеному законом. Так, досліджені у судовому засіданні відеозаписи не містять даних про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння саме у встановленому законом порядку, а саме: за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та після цього у відповідному закладі охорони здоров`я.

Зазначене узгоджується також з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та з показів допитаних в судовому засіданні свідків.

Водночас, на наданих до суду дисках у кількості 4 шт. маються відеозаписи загальною тривалістю близько 4 годин, розміщених на дисках у хаотичному порядку, при цьому назви відеозаписів не містять зазначення часу початку зйомки та її закінчення, що значно утруднило для суду стадію дослідження відеоматеріалів та знівелювало можливість відтворити подію у хронологічному порядку.

Натомість, загальний відеоматеріал тривалістю близько 4 годин містить розмови та суперечки працівників поліції здебільшого з пасажирами автомобіля, яким керував ОСОБА_1 та при цьому не включає відеоінформації на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню, а саме: обставин щодо факту пропонування працівниками поліції пройти огляд у встановленому законом порядку: спочатку з допомогою спеціальних засобів, а потім- у закладі охорони здоров`я, та, відповідно, факту відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Між тим, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом не підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний належним доказом.

При цьому, згідно з положеннями розділу 7 цієї інструкції, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються, зокрема, 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, суд зауважує, що аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду на місці зупинки з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим.

Хоча до протоколу про адміністративне правопорушення і надано письмове направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, але при цьому у матеріалах справи відсутні докази вручення його ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується також показами свідків, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та відеозаписами, на яких відсутні дані про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 отримати письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Водночас, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

При цьому, за змістом положень ч. 1 ст. 266 КУпАП та п. 1 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 (надалі- Інструкція № 1395), особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

З наведеного слідує, що встановлення наявності у водія ознак сп`яніння, визначених МОЗ і МВС кореспондується з обов`язком працівників поліції відсторонити такого водія від керування транспортним засобом.

З огляду на викладене, відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів відсторонення водія від керування транспортним засобом ставить під сумнів наявність у такого водія визначених законом ознак сп`яніння, а також ту обставину, що такий водій підлягав огляду у порядку ст. 266 КУпАП та відповідність дій працівників поліції положенням ст. 266 КУпАП щодо пропонування такому водієві проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Натомість, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові матеріали не узгоджуються з наданими відеозаписами, а так само і між собою, та з них неможливо встановити, що при складанні адміністративного матеріалу був дотриманий порядок складання протоколу та фіксації адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що надані матеріали не в повній мірі відповідають критеріям достовірності та належності, оскільки при їх оформленні було допущено порушення чинного законодавства.

В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, вважаю, що оскільки допущені процесуальні порушення при складанні матеріалів щодо адміністративного правопорушення, зокрема положень статті 266 КУпАП, направлення на огляд особи у встановленому законом порядку не здійснювалося, що підтверджено відеозаписом події, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту відмови особи від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Зазначене виключає можливість зробити беззаперечний висновок про наявність вини у діях особи, відносно якої складено протокол та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення є відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Провадження у такій справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

У зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у скоєнні вказаного в протоколі правопорушення, доходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 7, частиною 1 статті 130, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 251, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст постанови проголошено о 10 год 00 хв 22 квітня 2022 року.