Справа № 152/301/22
П О С Т А Н О В А
іменем України
18 квітня 2022 року м. Шаргород
Справа №152/301/22
Провадження №№3/152/147/22,
Суддя Шаргородського районного
суду Вінницької області Славінська Н.Л.,
з участю особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гвардійське Сімферопольського району АР Крим, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 09.09.2019 року органом 0540, РНОКПП не відомий,
- за ст.173, ч.1 ст.173-2 КпАП України,
ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.173 КпАП України, дрібне хуліганство, яке полягає у нецензурній лайці в громадському місці, що порушує громадський порядок і спокій громадян, та ч.1 ст.173-2 КпАП України домашнє насильство, а саме: 10.04.2022 року приблизно о 15 годині в АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_2 , з якою проживає за однією адресою, а саме: висловлювався в адресу останньої нецензурними словами, погрожував, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої, а також 10.04.2022 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, проходячи по вул. Нагірній в с. Копистирин, ОСОБА_1 безпричинно висловлювався нецензурними словами, на зауваження не реагував, тим самим порушив громадський порядок та спокій громадян.
Частиною 1 ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення, місцем вчинення адміністративних правопорушень зазначено с. Копистирин Жмеринського району Вінницької області.
Означена справа про адміністративне правопорушення підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області на підставі ст.276 КУпАП.
Так, відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Шаргородський район Вінницької області та утворено Жмеринський район.
Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2023 року.
ОСОБА_3 входить до територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року.
Відтак, справа про адміністративні правопорушення підсудна Шаргородському районному суду.
Відповідно до ч.1 ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вказані протоколи про адмінправопорушення, вчинені ОСОБА_1 надійшли до Шаргородського районного суду та розглядаються одночасно, тому матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження, відносно чого не заперечує особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративних правопорушень при вище наведених обставинах визнав та пояснив, що він проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за однією адресою, зокрема, в АДРЕСА_2 . 10.04.2022 року він перебував на роботі, після чого вживав вино та прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння, а матір з приводу цього зробила йому зауваження, після чого він розпочав сварку та висловлювався у адресу матері нецензурними та образливими словами. Так як він був знервований, то пішов з дому та, проходячи по вулиці, висловлювався у адресу мешканців села нецензурними словами, внаслідок чого останні робили йому зауваження, на які він не реагував та продовжував нецензурно лаятися аж до приїзду поліції. Він щиро розкаюється у вчиненому.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).
Крім признання вини ОСОБА_1 , його винуватість доведена матеріалами справи: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ №166630 від 10.04.2022 року та серії ВАБ №166631 від 10.04.2022 року (а.с.8, 1), оскільки протоколи містять відомості, передбачені ст.256 КУпАП, підписані особою, яка склала протоколи та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, повідомлено про розгляд справи у Шаргородському районному суді, надано право подати пояснення до протоколу, яким останній скористався та надав письмові пояснення окремо до протоколів про вчинення сварки з матір`ю, в ході якої він висловлювався нецензурними словами в адресу останньої, погрожував, та про порушення громадського порядку; довідкою-характеристикою, виданою виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 11.04.2022 року (а.с.11), письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , котра повідомила про обставини вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо неї (а.с.9); довідкою виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 11.04.2022 року про склад сім`ї ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він проживає за однією адресою з матір`ю ОСОБА_2 та молодшими братами (а.с.12); письмовим поясненнями свідка ОСОБА_4 від 10.04.2022 року про обставини вчинення дрібного хуліганства ОСОБА_1 (а.с.2).
Сукупність зазначених вище доказів підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ст.173 КУпАП, відповідає змісту протоколів про адміністративне правопорушення.
Проаналізовані судом докази, які є послідовними та не суперечать один одному, дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 та ст.173 КУпАП.
Таким чином, проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, в діях останнього вбачаю склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КпАП України, вчинення домашнього насильства тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, та ст.173 КпАП України, дрібне хуліганство, яке полягає у нецензурній лайці в громадському місці, що порушує громадський порядок і спокій громадян.
Такий висновок узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується судом при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій щодо фактів».
Відповідно до п.п.3, 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 7 ч.2 ст.3 вказаного Закону встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, в тому числі, на таких осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Крім того, об`єктом правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, є місце його скоєння: громадське місце.
Нормами КпАП України не передбачено визначення поняття «громадське місце».
Статтею 1 ЗУ «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» передбачено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
Опосередковано поняття громадського місця визначено у статті 178 Кодексу про адмінправопорушення це вулиці, закриті спортивні споруди, сквери, парки, всі види громадського транспорту, включно з транспортом міжнародного сполучення.
Стаття 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту населення від впливу шуму» до захищених місць зараховує: 1) житлові будинки і прибудинкові території; 2) лікувальні, санаторно-курортні заклади, будинки-інтернати, заклади освіти, культури; 3) готелі й гуртожитки; 4) розташовані в межах населених пунктів заклади громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу; 5) інші будівлі й споруди, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди; 6) парки, сквери, зони відпочинку, розташовані на території мікрорайонів, і групи житлових будинків.
Перелік громадських місць наводиться також в п.20 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, зокрема, до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та обумовлені мотивом неповаги до суспільства з метою задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою.
Отже, суб`єктивна сторона такого правопорушення (дрібне хуліганство), полягає в неповазі до суспільства, у демонстрації свої зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству. Саме умисний прояв порушником явної неповаги до оточуючих це головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки «дрібного хулігана». За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.
Інакше кажучи, одним з елементів суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.
Відтак, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.173-2 та ст.173 КУпАП.
Оскільки згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, то приходжу до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді громадських робіт на строк, передбачений у санкції ст.173 КУпАП, з врахуванням щирого розкаяння останнього, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до п.1 ст.34 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.173, ч.1 ст.173-2, ст.ст.283, 284, 287, 294 КпАП України,
ОСОБА_1 визнати винуватим за ч.1 ст.173-2 та ст.173 КпАП України і призначити йому адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк сорок чотири години.
Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання нею законної сили.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: