Справа № 474/20/22
Провадження № 3/474/50/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.22 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі - Багрін Н.А.

розглянувши матеріали, які надійшли від начальника СРПП ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого художнім керівником Врадіївського районного будинку культури, раніше на протязі року не притягувався до адміністративної відповідальності ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 154 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 року щодо ОСОБА_1 посадовою особою ВП №2 Первомайського РВП було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП, в тому що він 01.11.2021 року о 12-00 годині по АДРЕСА_2 порушив правила тримання собак, а саме не вжив заходів щодо утримання собаки на ланцюгу чи у вольєрі, внаслідок чого собака перебував у вільному вигулі, без повідка, по вулиці та кинувся на неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 р.н., який втікаючи від собаки упав на землю та отримав тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що він наглядає за житловим будинком та собакою «німецький вівчар» свого дядька, який на даний час знаходиться на роботі в р. Чехія. Будинок знаходиться за адресою вул.. Заводська, 14 смт. Врадіївка. 01.11.2021 року він побачив, що собака урвалася із ціпка та бігала по подвір`ю. Про те, що сусідський хлопець тікаючи від пса впав на землю та вивихнув ногу, він дізнався від працівників поліції.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення особою дій передбачених ч.1 цієї статті, - щодо порушення правил утримання собак і котів (утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано посадовою особою ВП №2 за ч. 2 ст. 154 КУпАП, тобто за ознакою повторності вчинення дій передбачених у ч.1 цієї статті.

Разом з тим у протоколі вказано що ОСОБА_1 не вжив заходів щодо утримання собаки на ланцюгу чи у вольєрі, внаслідок чого собака перебував у вільному вигулі, без повідка, по вулиці та кинувся на неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 р.н., який втікаючи від собаки упав на землю та отримав тілесні ушкодження. В ньому ж посадовою особою ВП№2 зазначено, що останній до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, та сама ж фабула протоколу викладена цією посадовою особою не містить посилань на кваліфікуючі ознаки правопорушення передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, та нею ж не додано в додатки до нього доказів притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 154 цього кодексу протягом року.

Згідно довідки Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області Бриковець В. перевірку за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 внаслідок втечі ним від сусідського пса, який наздоганяв його, припинено у зв`язку з тим, що відсутні ознаки кримінального правопорушення у діях ОСОБА_1 , та рекомендовано складання відносно останнього адміністративного протоколу за ч.1 ст. 154 КУпАП.

Частина 3 ст. 154 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо медичного обстеження потерпілого ОСОБА_3 , 2007 р.н. на предмет наявності у нього тілесних ушкоджень, їх характеру та ступеню тяжкості, та докази, що свідчать про наявність причинного зв`язку між діяннями (порушення правил утримання собак) та наслідками, що настали (тілесні ушкодження). Тобто відсутні будь-які відомості про те, що здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 заподіяна шкода у розумінні ч.3 ст.154КУпАП, в той час як обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Не надано посадовою особою ВП №2 і доказів щодо належності собаки саме ОСОБА_1 .

Наведені порушення закону є істотними і не можуть бути усунуті судом.

Відповідно до загальних положень КУпАП, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження по справі на підставіп. 1 ч. 1ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1ст. 247, ст. 283, 284 КУпАП,суд,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя В.В.Фасій