Березівський районний суд Одеської області
05.04.2022
Справа № 494/383/22
Провадження № 3-зв/494/1/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., за участі секретаря судового засідання Твердун Т.В. розглянувши заяву адвоката Гаврилович Інни Петрівни захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності Корольчука Романа Володимировича про відвід судді Березівського районного суду Одеської області Римара І.А. від розгляду справи про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Березівського районного суду Одеської області Римара І.А. знаходиться справа про адміністративне правопорушення №494/383/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП.

01.04.2022 до Березівського районного суду Одеської області надійшла заява адвоката Гаврилович І.П., захисника Корольчука Р.М., згідно з якою вона заявила відвід судді Римару І.П., посилаючись на те, що згідно матеріалів даної справи, заявником про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП виступає ОСОБА_3 11.12.2021 року за заявою ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження №0000217 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. 30 березня 2022 року під час підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 безпідставно заявив клопотання про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній порушив запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який до нього було застосовано на досудовому розслідуванні. Переконуючи суддю, який є головуючим в даному кримінальному провадженні, в необхідності обрання відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_3 заявив, що відносно ОСОБА_2 25.03.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, яке нібито було скоєне 22.02.2022 року та справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по даному протоколу передано на розгляд Березівському районному суду Одеської області. Копію даного протоколу ОСОБА_3 надав суду та клопотав про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату, мотивуючи це тим, що на 31 березня 2022 року призначено розгляд вищезгаданої справи про адміністративне правопорушення №494/383/22, за якою притягається до відповідальності ОСОБА_2 , а в свою чергу, постанова про притягнення до відповідальності останнього буде беззаперечним доказом про необхідність обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на думку ОСОБА_4 своєю зухвалою поведінкою ОСОБА_3 дав чітко зрозуміти, що він повністю впевнений в тому, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто 31.03.2022 року, а відносно порушника буле винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Тому 30.03.2022 року захисником Корольчука Р.В. було подано до канцелярії Березівського районного суду заяву про відкладення розгляду справи та надання матеріалів на ознайомлення. 31.03.2022 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішуючи питання про відкладення розгляду справи та надання матеріалів на ознайомлення суддя Римар І.А. вагався стосовно доцільності надання справи на ознайомлення, аргументуючи це тим, що у справі мало матеріалів та достатньо буде п`яти хвилин, щоб ознайомитися з ними. На що ОСОБА_4 заперечила та просила надати хоча б один день для ознайомлення з протоколом. Після чого суддя Римар І.А. запитав адвоката та ОСОБА_2 на яку дату перенесено підготовче засідання у кримінальному провадженні. Дізнавшись, що підготовче кримінальне провадження відкладено на 13.04.2022 року, суддя Римар І.А. призначив наступне судове засідання на 05.04.2022 року.

Враховуючи наведене, адвокат Гаврилович І.П. вважає, що суддя Римар І.А. викликав недовіру та сумніви, щодо справедливості та надав підстави для підозри у недостатній неупередженості розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_2 , оскільки своєю поведінкою та зухвалим відношенням ОСОБА_3 , дав чітко зрозуміти, що останній впевнений, що ОСОБА_2 буде притягнуто до адміністративної відповідальності до наступної дати підготовчого судового засідання по кримінальному провадженні. Підставами для цього слугують також ті обставини, що ОСОБА_3 , раніше займав посаду Голови Березівського районного суду Одеської області, під керівництвом якого тривалий час працював суддя Римар І.А. Тому з метою забезпечення ефективного, неупередженого та об`єктивного судового розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 адвокат Гаврилович І.П. вважає за необхідне заявити відвід судді Березівського районного суду Одеської області Римару І.А.

Призначаючи до розгляду дану заяву про відвід судом враховано те, що чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає ані права, ані процедури подання та розгляду заяви про відвід судді. Тобто чітке законодавче регулювання щодо даного питання відсутнє.

Водночас,статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод інститут відводу та самовідводу є гарантією справедливого розгляду кожної судової справи.

Так, у п. 132 рішення ЄСПЛ у справі «Гарабін проти Словаччини» (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.ст. 126, 129 Конституції України).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, у випадку, якщо санкції за адміністративні правопорушення є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, вимоги до його судового розгляду мають відповідати гарантіям та стандартам, встановленим Конвенцією, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року (пп. 52-54), «Лауко проти Словаччини» від 02 вересня 1998 року (пп. 56-59), ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Беручи до уваги, практику Європейського суду з прав людини, у зв`язку з відсутністю у нормах Кодексу України про адміністративні правопорушення процедури вирішення питання про відвід судді, судом застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України за аналогією закону.

Так, відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст.75 таст.76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.81КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35цього Кодексу.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Гаврилович І.П. зазначила, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя вагався відносно доцільності надання справи на ознайомлення, аргументуючи це тим, що у справі мало матеріалів та достатньо буде п`яти хвилин для ознайомлення з ними, хоча адвокат просила надати хоча б один день. Дізнавшись, що підготовче засідання в кримінальному провадженні відкладено на 13.04.2022 року, суддя погодився відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення на іншу дату, а саме 05.04.2022 року. Окрім цього, на думку адвоката, поведінка заявника ОСОБА_3 дає чітко зрозуміти, що останній впевнений, що ОСОБА_2 буде притягнуто до відповідальності.

Фактично ОСОБА_4 не погоджується з процесуальними діями судді, здійсненими у ході розгляду даної справи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Факт спілкування заявника ОСОБА_3 та судді Римара І.А. в коридорі суду, як колишніх колег, на думку суду, не може слугувати тією обставиною, яка може свідчити про упередженість та не об`єктивність судді при вирішенні справи про адміністративне правопорушення

За таких обставин суд дійшов висновку, що вказані обставини, зазначені заявником у заяві про відвід судді Римара І.А. не доводять існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено.

Суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді резюмується, поки не надано доказів протилежного.

Призначення та проведення судових засідань, відкладення таких, витребування доказів, допуск учасників судового процесу, надання ними пояснень та заявлення клопотань, оцінка доказів є процесуальною діяльністю головуючого у справі та у разі допущення порушень цієї діяльності може бути приводом для апеляційного оскарження рішення, яке буде ухвалено суддею тільки в нарадчій кімнаті, а тому зазначені доводи захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Гаврилович І.П. не є підставами для відводу судді в розумінні ст. 75 та ст. 76 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Гаврилович І.П. про відвід судді Римару І.А.

Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Гаврилович Інни Петрівни про відвід судді Березівського районного суду Одеської області Римара І.А. від розгляду справи про адміністративні правопорушення № 494/383/22- відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Панчишин А.Ю.