ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2022 Справа №607/22246/21

31 березня 2022 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

з участю: ОСОБА_1 , захисника адвоката Янчишина В.Й.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №306978 від 25 листопада 2021 року, 25 листопада 2021 року о 22 год. 05 хв. по вул. Протасевича у м. Тернопіль, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» ARLM-0313 (повірка дійсна до 12 квітня 2022 року) та від огляду в медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Вказав, що обставини викладені у протоколі щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння не відповідають дійсності. Поліцейськими на місці зупинки не зазначено про наявність у нього жодної з ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Він чітко та адекватно відповідав на усі запитання працівників поліції, його поведінка відповідала обстановці та координація рухів була чіткою. Вказані обставини свідчать про безпідставність обставин викладених у протоколі щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, однак працівниками поліції не забезпечено проведення такого огляду та не доставлено його у найближчий медичний заклад. При цьому, він погоджувався на проведення огляду в медичному закладі, про що неодноразово повідомляв працівникам поліції.

Крім цього, у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу під його керуванням, а винесені останніми постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконними.

Вказав, що після відмови працівників поліції у доставлені його в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, він самостійно пройшов вказаний огляд за самозверненням та згідно висновку лікаря не перебував у стані сп`яніння.

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Присутній в судовому засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Янчишин В.Й. просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказав, що факти викладені у протоколі не відповідають дійсним обставинам справи, про що попередньо подав письмове клопотання.

Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС від 09 листопада 2015 року за №1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В силу вимог п. 7 Розділу І вказаної інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 інкримінують вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, що він 25 листопада 2021 року о 22 год. 05 хв. по вул. Протасевича у м. Тернопіль, керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 7510» ARLM-0313 (повірка дійсна до 12 квітня 2022 року) та від огляду в медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився.

Положення ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності, у тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Янчишин В,Й. заперечили обставини викладені у протоколі, зокрема щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. Вказали, що останній не відмовлявся від проходження медичного огляду та працівниками поліції його не доставлено в медичний заклад для проведення огляду на стан сп`яніння.

З оглянутих судом відеоматеріалів з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер працівників поліції встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest» ОСОБА_1 відмовився. Проте, ОСОБА_1 виявив бажання проїхати в медичний заклад для проходження вказаного огляду (22:25:00 год. 22:26:00 год. відеозапису, файл ….000126, камера 000126, файл ). На вказаних відеозаписах зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв про те, що бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі та жодного разу не відмовлявся від його проходження.

Крім цього, з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 не доставлявся в медичний заклад.

На відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції (22:25:25 год. 22:25:50 год. відеозапису, файл ….000126, камера 000126, файл ) зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 в черговий раз повідомив працівникам поліції, що готовий проїхати в медзаклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що працівники поліції повідомили, що «…вже пізно». Однак, як вбачається із матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення ще оформлений не був, термін проходження огляду не сплив.

Слід також зазначити, що постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5073947 від 25 листопада 2021 року та серії БАБ №125926 від 25 листопада 2021 року, якими ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідно, скасовані рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року. Суд дійшов висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів, про порушення ОСОБА_1 ПДР України, а саме п. 8.7.3 Е, п. 2.3 В ПДР відповідачем не надано.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, вважаю, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема відмови від проходження вказаного огляду в найближчому медичному закладі, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стосовно всіх інших доводів та заперечень ОСОБА_1 та його захисника адвоката Янчишина В.Й. суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька