Справа № 495/759/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 року м. Білгород- Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу Державного нагляду (контролю) у Одеькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором МПП «Паллада», проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 164 ч. 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0002765 від 21.01.2022 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, чим порушив ч.6 ст.164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте адвокат Клименко С.Ю., який діє в його інтересах, надав на адресу суду заперечення та додаткові заперечення, згідно яких просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Зокрема, сторона захисту ОСОБА_1 наголошує, що зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення складено зовсім за іншими фактами, ніж виявлені під час перевірки, окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних документів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторони захисту ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0002765 від 21.01.2022 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані старшим державним інспектором відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Фуклєвим П.І. як правопорушення, передбачене ч.6 ст.164 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.164 КУпАП, порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, - тягне за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, вказана стаття є бланкетною та має посилання на інші норми закону, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено норми спеціального Закону або підзаконного нормативно-правового акту, що регулює правовідносини у сфері ліцензування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року, ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Так, у доданому до протоколу про адміністративне правопорушення Акті №002132-22 від 21.01.2022 року, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) за додержанням ліцензіатом вимог законодавства у сфері провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом зазначено, що ОСОБА_1 допустив порушення, передбачені:

- п.п.3 п.10 Ліцензійних умов, затверджених Постановою КМУ №1001 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом», зокрема ліцензіат не забезпечив проходження водіями періодичного навчання методів надання першої домедичної допомоги потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод;

- абз.2 п.п.1 п.16 зазначених вище Ліцензійних умов: ліцензіат не зберігає копії документів, які подавались органу ліцензування відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222;

- абз.9 п.п.1 п.16 зазначених вище Ліцензійних умов: ліцензіат не зберігає відомості обліку робочого часу та відпочинку водіїв, а саме: щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку, або бланки підтвердження діяльності, або картки та роздруківки цифрового тахографа протягом останнього року;

- абз.2 п.12 зазначених вище Ліцензійних умов, а саме: у ліцензіата відсутній працівник, який має професійно-технічну освіту за спеціальністю «слюсар з ремонту автомобілів» або вищу освіту за спеціальністю «автомобілі та автомобільне господарство»;

- п.п.6 п.16 зазначених вище Ліцензійних умов, а саме: ліцензіат допускає до перевезень транспортні засоби, які не внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців як засоби провадження господарської діяльності ліцензіата, а саме: Renault реєстраційний номер НОМЕР_1 , DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Суд звертає увагу, що жодне з зазначених вище виявлених правопорушень не може кваліфікуватися як порушення ч.6 ст. 164 КУпАП, адже не є порушенням ОСОБА_1 установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, а містять склад зовсім інших правопорушень.

Норми діючого Кодексу про адміністративні правопорушення України не передбачають можливості суду перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за іншою статтею, ніж зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд також наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від двохсот п`ятдесяти до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі №0002765 від 21.01.2022 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 164, 245, 247, 251, 266, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту постанови, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Повний текст постанови суду складено 11.04.2022 року.

Суддя