Дата документу 22.02.2022
Справа № 334/9457/21
Провадження № 3/334/204/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2021 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 29.11.2021 року о 14 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 , який є адміністратором магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не наніс маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра, чим порушив п. 2-2 п.п.9 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП визнається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питаньборотьби з інфекційними хворобами.

Зі змісту положень ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020.

Проте вказаною постановою встановлено вимоги не до будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мают ьвідокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбаченихз аконодавством. Суб`єктами господарювання є: 1)господарські організації - юридичні особи, створенівідповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та іншіпідприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Системний аналіз зазначених норм законодавства України дає підстави зробити висновок, що в данному випадку суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (в редакції на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) є: суб`єкт господарювання або його посадова особа, наділена відповідними організаційно-розпорядчими повноваженнями.

У матеріалах провадження відсутні документи щодо суб`єкту господарювання, в якому було виявлено порушення працівниками правил щодо карантину, а також документи, які підтверджують зайняття ОСОБА_1 посади адміністратора, що наділений відповідними організаційно-розпорядчими повноваженнями.

Згідно з ч.1ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відтак, оцінивши та співставивши докази у своїй сукупності, суд не знаходить порушень карантинних норм в діях ОСОБА_1 , оскільки у матеріалах справи, які складаються тільки з адміністративного протоколу, відсутні докази, які підтверджують те, що останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУаАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що суд розглядає справу про вчинення адміністративного правопорушення в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами, враховуючи те, що адміністративний протокол є єдиним доказом у матеріалах цієї адміністративної справи, який визнаний судом неналежним, суд вважає, що уповноваженими органами не доведено наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КпАП України.

Керуючись ст.ст.44-3, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Баруліна Т. Є.