Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить інформації щодо дій, які б вказували на її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Крім того, на підтвердження її вини судом враховано пояснення дочки ОСОБА_2 , однак вона вважає, що докази, які враховані судом у даній справі не є належними та допустимими, оскільки спростовуються письмовими поясненнями дочки, яка заперечує факт систематичного вживання алкоголю матір`ю.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 17 січня 2022 року. Апеляційна скарга подана 27 січня 2022 року, а тому клопотання про поновлення

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/8059/20 Суддя в суді І інстанції - Сидорук Є.І.

Провадження № 33/4815/265/22 Суддя в апеляційній інстанції - Шимків С.С.

строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №429641 від 18 травня 2020 року вбачається, що громадянка ОСОБА_1 неналежним чином виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає в тому, що ОСОБА_1 систематично вживає алкоголь в присутності доньки. Остання подія відбулася 12 травня 2020 року близько 12 години 00 хвилин за місцем проживання.

Згідно статті 63 Конституції України ОСОБА_1 відмовилася надавати пояснення, про що зазначено у протоколі та у бланку для надання пояснень.

У матеріалах справи міститься рапорт інспектора з ювенальної превенції відділу превенції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції Андрущенко Марії, де вона зазначає, що в ході розгляду матеріалів справи було встановлено, що громадянка ОСОБА_1 неналежним чином виконує батьківські обов`язки відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає в тому, що ОСОБА_1 систематично вживає алкоголь в присутності доньки. Остання подія відбулася 12 травня 2020 року близько 12 години 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 . В діях громадянки ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим, із матеріалів справи вбачається, що доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на рапорті Андрущенко Марії про систематичне вживання алкоголю ОСОБА_1 та наявності ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Проте, ні в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №429641 від 18 травня 2020 року, ні в зазначеному рапорті не зазначено у чому саме полягає неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно своєї дочки. У матеріалах справи є письмова заява ОСОБА_2 , де вона просить не розглядати її повідомлення щодо словесного конфлікту з матір`ю, оскільки вона звернулася у поліцію передчасно, а в ситуації розібралися самостійно. Претензій не має. Крім того, ОСОБА_1 долучила до апеляційної скарги нотаріально засвідчену копію письмових пояснень дочки ОСОБА_2 , де вона вказує, що обставини зазначені у рішенні суду першої інстанції щодо її мами не відповідають фактичним обставинам. Зокрема спростовує висновок суду щодо систематичного вживання алкоголю ОСОБА_1 при ній. Пояснює, що у судове засіданні її не викликали, а тому вона не мала можливості пояснити, що в результаті емоційного конфлікту та певних непорозумінь вона викликала поліцію, представники якої невірно відобразили події.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту ( рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом » ( рішення від 18 січня 1978 року у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » ( Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Апеляційний суд приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 , оскільки, окрім рапорта до суду не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила дії зазначені ч. 1 ст. 184 КУпАП. При цьому зазначені пояснення доньки спростовують факт систематичного вживання алкоголю ОСОБА_1 у її присутності. Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність в матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 , висновки місцевого суду фактично ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті, які на думку апеляційного суду не є переконливими, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу інкримінованого правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Шимків С.С.