Справа № 159/6636/21
Провадження № 3/159/57/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,не працюючого,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

ОСОБА_1 03.11.2021 о 19:25 годині в місті Ковелі по вулиці Варшавській керував автомобілем марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (належність ОСОБА_2 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу.

ОСОБА_1 10.12.2021, 27.01.2022, 28.02.22, 04.04.2022 на виклики до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судових засідань шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 був присутній під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483757 від 03.11.2021, а отже йому відомо про наявність судового провадження відносно нього.

Таким чином, будучи достеменно обізнаним про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 жодних доказів та заперечень для спростування складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення суду не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що ОСОБА_1 обізнаний про розгляд провадження відносно нього, а також, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу, не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах доказів.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із видів доказів (стаття 251 Кодексу).

У вказаному протоколі серії ДПР18 №483757 від 03.11.2021 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» містяться пояснення ОСОБА_1 «зобов`язуюсь не керувати ТЗ до повного витвереження, згідний».

Крім того, вина правопорушника у вчиненні даного правопорушення повністю доводиться зібраними у справі доказами, а саме: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №672 від 03.11.2021, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від 03.11.2021.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння також підтверджується і відеозаписом, який здійснювався інспектором поліції та на якому зафіксовано також процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в лікарняному закладі.

Доказів, які б спростовували вказані обставини суду не надано.

Таким чином у суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу, яке полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно довідки Інспектора сектору адміністративної практики Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, згідно бази ІТС ІПНП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , станом на 03.11.2021 посвідчення водія не видавалось.

Визначаючи вид адміністративного стягнення для ОСОБА_1 , враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан (не працює), обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що відносно останнього слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке право у ОСОБА_1 відсутнє (посвідчення водія не отримував).

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись статтями 33, 40-1, 130, 221, 268, 283, 284, 285, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,Законом України «Про судовий збір», суддя

постановила:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч грн) на користь держави без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської областіЮ. Ф. Волкова