БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3-зв/356/9/22
Справа № 356/84/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р.М., розглянувши заяву судді Березанського міського суду Київської області Голік Галини Костянтинівни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 178 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2022 року суддя Березанського міського суду Київської області Голік Г.К. через канцелярію суду подала заяву про самовідвід у справі № 356/84/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2022 року головуючим суддею по розгляду вказаної вище заяви про самовідвід судді визначено суддю Лялика Р.М.

Заяву про самовідвід суддя Голік Г.К. обґрунтувала тим, що до Березанського міського суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 178 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2022 року головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Голік Г.К.

Як вбачається з наданого суду протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в даній справі є ОСОБА_1 , яка з 12.02.2008 року по 25.06.2015 року обіймала посаду керівника апарату Березанського міського суду Київської області.

Наявність службових стосунків між посадовим особами є обставиною, яка може викликати в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості головуючого судді при розгляді даної справи, а відтак - в майбутньому стати причиною сумнівів в справедливості та законності судового рішення та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

Відтак, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суддя Голік Г.К. вважає за неможливе брати участь у розгляді даного адміністративного матеріалу з метою уникнення створення об`єктивних підстав вважати про можливу наявність певної особистої заінтересованості або упередженості судді, а також сумнівів в можливості ухвалення суддею об`єктивного та справедливого рішення у справі.

Із посиланням на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики, на підставі ст. 75 КПК України, суддя Голік Г.К. заявила самовідвід.

Суддя Голік Г.К. в судове засідання не з`явилася, 11.04.2022 року до канцелярії суду від неї надійшла заява, у якій вона повідомила, що відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України пояснень в судовому засіданні давати не бажає. Просить заяву про самовідвід розглянути без її участі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду заяви про самовідвід повідомлена належним чином. Причини неявки до суду не повідомила.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду та судді Березанського міського суду Київської області Голік Г.К., зважаючи на те, що відповідно до ст. 81 КПК України, їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду питання про самовідвід.

Дослідивши матеріали заяви судді про самовідвід, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов такого висновку.

07.04.2022 року суддя Березанського міського суду Київської області Голік Г.К. через канцелярію суду подала заяву про самовідвід у справі № 356/84/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2022 року головуючим суддею по розгляду справи № 356/84/22 визначено суддю Голік Г.К.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення від 23.02.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 178 КУпАП вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в даній справі - ОСОБА_1 з 12.02.2008 року по 25.06.2015 року обіймала посаду керівника апарату Березанського міського суду Київської області.

Згідно з ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим кодексом та іншими законами України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які регулюють підстави, порядок та процедуру розгляду заяви судді про самовідвід.

Однак, у пункті 4 рішення № 34 Ради суддів України від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Із заяви про самовідвід судді слідує, що як на правову підставу самовідводу вона посилається на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заяву про самовідвід суддя обґрунтовує тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності по справі - ОСОБА_1 обіймала посаду керівника апарату Березанського міського суду Київської області, а головуючий по справі суддя Голік Г.К. є суддею Березанського міського суду Київської області.

Наявність службових стосунків між посадовим особами є обставиною, яка може викликати в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості головуючого судді при розгляді даної справи, а відтак - в майбутньому стати причиною сумнівів в справедливості та законності судового рішення та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

За змістом ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також ч. 4 ст. 10 ЦПК України, стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У пунктах 49, 50, 53 рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Заява N 33949/02) суд зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v.Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Згідно зі ст. 15 Розділу ІІ Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 року рішенням ХІ (чергового) з`їзду суддів України неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, норма про відвід (самовідвід) гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями, недопущення в подальшому невірного сприйняття сторонами рішення суду.

Відтак, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що суддею Голік Г.К. заявлено самовідвід, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у її безсторонності та неупередженості, суд дійшов висновку про доцільність задоволення заяви судді про самовідвід.

В силу приписів ч. 2 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись ст. 75, 80-82 КПК України, ст. 246, 283 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву судді Березанського міського суду Київської області Голік Галини Костянтинівни про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Постанова окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. М. Лялик