Справа № 461/801/22 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/306/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі представника Львівської митниці Держмитслужби Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Андріїва Миколи Васильовича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2022 року, про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України - закрито.

Згідно з постановою суду, 24.01.2022 близько 17 години 14 хвилин громадянин України ОСОБА_1 , прямуючи з Республіки Польща в Україну пункту пропуску Краківець - Корчова митного поста Яворів Львівської митниці, в якості водія автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319, реєстраційний номер НОМЕР_1 у напрямку в`їзд в Україну смугою спрощеного контролю зелений коридор, чим своїми діями заявив про відсутність у нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які є обмеженими для переміщення через митний кордон України або підлягають митному оформленню та оподаткуванню при переміщенні через митний кордон України. Автомобіль було виведено зі смуги спрощеного митного контролю на бокс поглибленого огляду транспортних засобів та товарів. Під час проведення митного огляду в багажному відділення автомобіля без ознак приховування було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: дві пральні машинки бувші у використанні SHARP вагою 75,6 кг та SIEMENS вагою 71,6 кг та сушила ВЕКО вагою 45,6 кг.

Даний товар громадянин ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Товари які переміщувались в межах неоподаткованої норми та особисті речі пропущено громадянину України ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з даною постановою, представник Львівської митниці Держмитслужби Андріїв М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2022 року та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митих правил, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь митниці витрати, пов`язані із зберіганням на складі митниці вказаного товару.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що висновок суду першої інстанції помилковим і необґрунтованим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, в результаті чого постанова винесена з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

Вказує про те, що економічно-правовим наслідком прийняття такого рішення судом першої інстанції є можливе ненадходження до Державного бюджету України коштів у сумі 1700 грн. штрафу. Зазначає, що станом на 2022 рік відповідно п.5 підрозділу 1 р. 20 ПК України це 17 гривень, а відтак вважає, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 , за яке передбачено стягнення в розмірі 1700 грн. штрафу не може розцінюватися як малозначне.

Стверджує, що винесена постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, тобто усвідомлення ним протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому.

У судові засідання апеляційного суду, призначені на 30 березня 2022 року та 20 квітня 2022 року, ОСОБА_1 викликався судовими повістками про виклик до суду, які було скеровано на його адресу, і які згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення були отримані останнім.

Водночас ОСОБА_1 у судові засідання апеляційного суду, призначені на 30 березня 2022 року та 20 квітня 2022 року, не з`явився, про причини своєї неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Оскільки, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи щодо нього апеляційним судом, у судові засідання двічі не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подав, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Зирянова О.Ю., який підтримав подану апеляційну скаргу частково та просив таку задоволити без стягнення витрат за зберігання товару на складі митниці, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП суд першої інстанції взяв до уваги характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність даних про істотну шкоду та тяжкі наслідки від вчиненого або даних, які негативно характеризують особу щодо якої складено протокол.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок місцевого судді помилковим, та не може погодитись з позицією судді першої інстанції в тій частині, що правопорушення є малозначним.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Між тим апеляційним судом не встановлено обставин, які б значно знижували суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та свідчили про малозначність такого порушення, оскільки він свідомо, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», порушив встановлений порядок проходження митного контролю, перемістивши через митний кордон без ознак приховування товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість рішення судді місцевого суду щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закриття провадження у справі.

Апеляційний суд вважає, судом першої інстанції порушено вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки допущено неповноту та необ`єктивність розгляду справи, а тому постанова підлягає до скасування, із постановленням нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, наклавши на нього стягнення у межах санкції згаданої статті.

Апеляційні вимоги митного органу про необхідність стягнення з ОСОБА_1 витрат за зберігання товару на складі митниці до задоволення не підлягають, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених митним органом витрат за зберігання товару на складі митниці.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Андріїва Миколи Васильовича задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.471 МК України скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Товар, переданий для зберігання на склад Львівської митниці згідно уніфікованої митної квитанції МД-1 серія ЄЄ № 092168 від 24.01.2022 року, повернути власнику ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі після належного митного оформлення цього товару.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк