ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року смт. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тимчасового не працюючого, -

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Відділенням поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області направлено до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України ОСОБА_1 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 816823 від 23.11.2021 року вбачається, що 08.10.2021 року о 18:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо чіплявся до громадянки ОСОБА_2 та виражався в її сторону нецензурною лайкою, вчинивши правопорушення передбачене ст. 173 КпАП України.

В судовому засіданні адвокат особи, що притягується до адміністративної відповідальності категорично заперечила щодо вчинення її підзахисним інкримінованого правопорушення, зокрема вказала, що наведені у протоколі обставини не відповідають дійсності. Пояснила, що потерпіла являється його сусідкою, котра провокує на конфліктні ситуації та сварки. 08.10.2021 року, знаходячись на території свого будинковолодіння, потерпіла ОСОБА_2 свідомо підійшла та почала провокувати його на конфлікт. Вказала, що ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , не перебував, а знаходився на подвір`ї власної садиби і спілкувався через паркан. В сторону потерпілої не виражався нецензурними словами. Просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Крім того категорично заперечила, щодо відкладення розгляду справи для виклику та допиту потерпілої і свідка, оскільки останні неодноразово повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення адвоката особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані сторонами письмові докази, а також відео файли, що надані працівниками поліції, проаналізувавши усі зібрані докази у повній сукупності, приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи із наступних підстав.

Згідно із ч.1, п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

2) забезпечення доведеності вини;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Статтею 7 КпАП України зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Статтею 283 КУпАП визначено відомості, які повинна містити постанова по справі про адміністративне правопорушення, серед яких відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Так на підтвердження доводів вчинення громадянином ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.. 173 КпАП України працівниками поліції надано :

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 816823 від 23.11.2021 року, з якого вбачається, що 08.10.2021 року о 18:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи по вулиці М.Рильського, 12. у м. Збараж. вчинив дрібне хуліганство, а саме образливо чіплявся до громадянки ОСОБА_2 та виражався в її сторону нецензурною лайкою, вчинивши правопорушення передбачене ст. 173 КпАП України;

- заяву ОСОБА_2 , згідно якої просить вжити заходів до громадянина ОСОБА_3 , який близько 18:00 год 08.10.2021 року, перебуваючи по АДРЕСА_1 , ображав її нецензурними словами та образливо чіплявся. Очевидцем даної події була ОСОБА_4 та працівники поліції, які фіксували даний випадок на нагрудну камеру;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких вказує, що 08.10.2021 року близько 18:00 год перебувала по АДРЕСА_2 та розмовляла із своєю знайомою ОСОБА_5 цей час по вул.. Куліша проїжджав патрульний автомобіль поліції і працівники запитали її де проживає ОСОБА_6 . Після того із будинку вийшов ОСОБА_7 , підійшов до огорожі і почав ображати нецензурною лайкою та образливо чіплявся;

- письмові пояснення ОСОБА_8 , згідно яких 08.10.2021року близько 18:00 год перебувала по АДРЕСА_2 та розмовляла із своєю знайомою ОСОБА_2 . В той час із будинку вийшов ОСОБА_7 , підійшов до свого паркану і, побачивши їх. почав виражатись нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 . Після цього, на виклик ОСОБА_7 приїхали працівники поліції, які також чули нецензурну лайку в сторону потерпілої.

Відео фіксація із нагрудної камери поліцейського, котрий досліджувався та оцінювався у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, надаючи оцінку наданим сторонами доказами у їх повній сукупності, суд виходить із наступного.

Статтею 173 КпАП України передбачена відповідальність за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вчинення саме такого правопорушення інкримінується особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченою статтею полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Під нецензурною лайкою у громадських місцях необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, як один із різновидів словесної брутальності. Під образливим ставленням до громадян розуміється докучлива поведінка, пов`язана з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язливій манері (хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї, непристойна пропозиція дівчині та інші подібні дії)

Аналізуючи матеріали відеозйомки із вказаних камер, які у відповідності до ст. 251 КУпАП є одним із доказів, суд встановив наступне.

Із наданих працівниками поліції відео файлів з нагрудної камери вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на території власного домогосподарства та висловлює претензії, що потерпіла ОСОБА_2 вдаряла по його паркану. З цього приводу саме ОСОБА_7 викликав працівників поліції. У подальшому між сторонами виник конфлікт на підвищених тонах, де ОСОБА_1 дозволив висловлення оціночними судженнями. після чого запросив працівників поліції до власного господарства для написання пояснень. Прямих висловлювань безпосередньо в сторону потерпілої ОСОБА_2 нецензурною, цинічною лайкою зі сторони ОСОБА_7 на відео не встановлено, як і чіпляння до ОСОБА_2 , тобто тих обставин, котрі зазначені у протоколі та у поясненні свідка та потерпілої.

Таким чином, дані відеозаписи працівників поліції не можуть об`єктивно підтверджувати факт вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України,а тому суд не може взяти їх до уваги та покласти в основу на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Крім того, посилання працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення даних, які не відповідають фактичним обставинам, щодо вчинення хуліганства, а саме образливого ставлення та нецензурної лайки, є порушенням вимог ст.256 КУпАП, яка вимагає при складанні протоколу про адміністративне правопорушення правильно і повно викласти у ньому суть адміністративного правопорушення. Не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_1 чіплявся до громадянки ОСОБА_2 та виражався в сторону останньої нецензурною лайкою, оскільки як убачається із наданих доказів, ОСОБА_1 перебував на території власного домогосподарства та мав словесну перепалку із потерпілою ОСОБА_2 , котра знаходилась по вулиці Куліша у м. Збараж Тернопільського району.

Разом із тим, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, інцидент мав місце по АДРЕСА_1 , проте у поясненні потерпілої та свідків, зазначена вул.. Куліша.

З метою підтвердження викладених обставин у письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 останні неодноразово викликались у судове засідання, проте з невідомих причин не з`явились, оскільки саме після попередження свідка та потерпілу про кримінальну відповідальність їх покази могли б підтвердити чи спростувати факти, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенції) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування ч.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права».

У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже, ст.6 не може бути застосована. Однак, ЄСПЛ не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Maligev. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91).

Таким чином, ч.2 ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 pоку, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 pоку, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 pоку), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати, по суті, викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя - підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків