ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2022 Справа №607/2341/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, тимчасово не працює,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466877 від 06 лютого 2022 року складеного уповноваженою особою відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - Гогусь Андій Тарасович 06 лютого 2022 року о 18 год. 23 хв., вулицею Національного відродження у с. Острів, Тернопільського району, Тернопільської області, керував транспортним засобом марки Вольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Тернопільському обласному медичному центрі соціально-небезпечних захворювань, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належно сповіщеним про дату, час та місце судового засідання до суду не прибув, забезпечивши явку свого представника адвоката Вереса М. Я.

Представник ОСОБА_1 адвокат Верес М. Я. у судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушенні Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466877 від 06 лютого 2022 року відсутні. З урахуванням наведеного, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом у справі, жодними іншими належними та допустимими доказами не доведено вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінпорушення, він є невинуватим, тому просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, про що подав письмові пояснення. Крім цього, акцентував увагу суду на грубому порушенні процедури проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так само й у медичному закладі.

Суд, оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із вимогами частини 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правилом статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Вимогами статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності .

Окрім протоколу, у матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 130 КУпАП, із документів, котрі відповідно до статті 251 КУпАП можуть містити будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції на СД-диску; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 609290 від 06 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 10 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення вимог п. 21.11 (б), 2.3 (в) ПДР; роздруківка тестування на алкоголь про стан сп`яніння ОСОБА_1 , результат - 0,49 промілле із записом про його незгоду зі вказаним результатом; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 без дати його складення, із записом про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатом 0,46 промілле алкоголю; електронний рапорт ЄО № 700 від 06.02. 2022р. помічника ЧЧ відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ананьєва А. А. про те, що 06.02.2022 надійшло повідомлення на лінію 102 про те, що по вул. Національного відродження у с. Острів зупинено автомобіль марки Вольксаген ВО9357СХ за порушення ПДР; Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради №54 від 06 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 06 лютого 2022 р. о 19год. 00 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів захисту про те, що за описаних у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставин, ОСОБА_1 не керував у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом, огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог закону, тому, вважається недійсним, суд вважає за необхідне зазначити таке:

адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Із досліджених судом фрагментарних матеріалів відеофіксації з нагрудних камер поліцейських видно: - відео 0011А час 18:38 - працівники поліції, повідомляють ОСОБА_1 про порушення ним ПДР, перевозив малолітню дитину на передньому сидінні автомобіля (дружина тримала дитину на руках), пропонують продути технічний пристрій для виявлення стану алкогольного сп`яніння, не зазначають серійний номер технічного пристрою. Із показаннями технічного пристрою 0,49 промілле ОСОБА_1 не погоджується, та висловлює бажання пройти огляд в медичному закладі; - відео 0013А час 19:02 - лікар, вставляє мундштук у технічний пристрій, не називає ні його марка ні його серійний номеру, за результатами тестування на відео видно показник 0,36 проміле; - відео 0014А час 19:26 год. знову видно якийсь технічний пристрій, не називається його марка, серійний номер, вголос озвучено результат (показник) 0,32 промілле, самого показника на відео не видно.

Також, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, без зазначення дати його складання, в якому вказано стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 0,49 промілле, так само, акт не містить зазначення серійного номеру технічного пристрою за допомогою якого було проведено огляд на стан сп`яніння.

Так само не містять доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння й досліджені судом вище електронний рапорт ЄО № 700 від 06.02. 2022р. помічника ЧЧ відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Ананьєва А. А., з якого вбачається - 06.02.2022 надійшло повідомлення на лінію 102 про те, що по вул. Національного відродження у с. Острів зупинено автомобіль марки Вольксаген ВО9357СХ за порушення ПДР, та копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 609290 від 06 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 10 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення вимог п. 21.11 (б), 2.3 (в) ПДР.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно із п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабміну України від 17.12.2008 року за №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Ознаки алкогольного сп`яніння визначені в п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція).

Натомість, в порушення вимог п. 10 Розділу ІІІ Інструкції ні протокол про адміністративне правопорушення, ні матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про серійний номер спеціального технічного засобу, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння та будь-яких даних про повірку технічного приладу. Відповідно суд позбавлений можливості перевірити відповідність технічного засобу за допомогою якого проводився огляд вимогам закону.

Окрім цього, всупереч вимогам п. 15 Розділу ІІІ Інструкції відсутнє лабораторне дослідження на стан алкогольного сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Згідно із п. 16. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Натомість як убачається із матеріалів відеофіксації видно, що, лікарем не вчинено визначених інструкцією дій щодо медичного огляду особи, зокрема серед іншого: кількість подиху, пульс, артеріальний тиск, ністагм при погляді вбік, поза Ромберга, точні рухи, пальце-носова проба, запах алкоголю з рота, відомості про останнє вживання алкоголю, лабораторна діагностика, дослідження біологічне середовище (сеча, слина, кров, змиви поверхні губ, дача час відбору, метод лабораторного тестування, результат лабораторних тестів).

Крім того у Висновку щодо результатів медичного огляду вказано що, «акт на стан медичного огляду за №54 було складено о 19:00 год., натомість як видно із відеоматеріалів о 19:26 год. ОСОБА_1 ще продував пристрій невідомої марки, з невідомим номером, з невідомою повіркою. Наведене свідчить про, що ще до закінчення огляду, лікарем уже було визначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Також, у матеріалах справи, відсутні будь-які дані про технічний пристрій за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Отже, висновок лікаря про результати медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, з врахуванням наведених вище обставин, суд не бере до уваги як належний та допустимий доказ. Тим паче, що у роздруківці тексту вказано - 0,46 промілле алкоголю; як увбачається із відеозапису у медичному закладі лікар озвучує результати 0,36 та та 0,32 промілле, а у протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, без значення кількості (промілле) алкоголю.

При цьому вимогами частини 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1206, застосування працівниками поліції технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п. 2 п.п.1)

Увімкнення відеореєстратора здійснюється з моменту виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється в режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п. 2)

Строк зберігання відеозаписів становить 30 днів. Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх в процесі здійснення оперативно розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або провадження у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участі особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань, (розділ 8 п.3.4).

Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями ГІДР України, передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних камер, які є належними і допустимими доказами, на підстав яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до Розділу III «Порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016р. №100 (надалі за текстом - Інструкція) службові автомобілі обладнуються відповідними відеореєстраторами. їх включення здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Крім того, відповідно п.п.3.3, 3.5 вказаної вище Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівниками поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, після її активації все спілкування повинно бути записано безперервно.

Однак, як видно із запису відеофіксації, на ньому не зафіксований увесь процес спілкування поліцейськими із ОСОБА_1 , так само не фіксувався процес складання усіх документів, що додані до матеріалів справи, відеозапис є фрагментарним, не є безперервним, відтак не відповідає зазначеним вище вимогам інструкції.

Таким чином, суд доходить висновку, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466877 від 06 лютого 2022 року обставини, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не мають жодного доказового забезпечення.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. З ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. У рішенні у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тому суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За наведених обставин провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись частиною 1 статті 130, статтею 221, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 266, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка