Номер провадження: 33/813/528/22
Номер справи місцевого суду: 502/1754/21
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

01 квітня 2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Дришлюк А.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 14 лютого 2022 року по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 905452 від 21.10.2021 ОСОБА_2 , 2008 року народження о 16 голині 10 хвилин 12.10.2021 вчинив хуліганські дії стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, перебуваючи на стадіоні по вул. Маяк в м. Кілія та вчинив конфлікту ситуацію, чим принизив честь та гідність останнього, внаслідок чого ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей).

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 14 лютого 2022 року суд вирішив матеріали адміністративної справи № 502/1754/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути до Відділення № 1 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області (а.с. 25). Свою постанову суд першої інстанції мотивував тим, що уповноважена особа склала та підготувала адміністративний матеріал з суттєвими порушеннями КУпАП та не врахувала важливих обставин справи, а саме невірно кваліфікувала порушення, яке мало місце 12.10.2021 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_2 , 2008 р.н. вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Тому суд дійшов висновку, що невідповідність матеріалів вимогам закону є підставою для повернення матеріалів для належного оформлення.

23.02.2022, не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу. В своїй скарзі апелянт зазначила, що суд першої інстанції не врахував пояснень апелянта в процесі розгляду справи, не допитав свідків, при цьому апелянт пояснює, що забезпечувала явку свідків на декілька призначених судових засідань, однак суд постійно відкладав розгляд справи на іншу дату. Апелянт зазначає, що поняті, вказані в протоколі ж явно зацікавленими особами. Окрім іншого, апелянт зауважує, що затягнувши розгляд справи майже на 4 місяці, суд неправомірно повернув матеріали справи для належного оформлення. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушення (а.с. 27-28).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена процедура направлення справи до уповноваженої особи для належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Відповідно й не передбачено оскарження такого процесуального рішення суду, яким здійснюється відправка справи для дооформлення.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 15.02.2000 у справі «Garcia Manibardo v. Spain», зазначив, що спосіб, в який ст.6 конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення у справі «Monnel and Morris v. the United Kingdom» від 2.03.87, п.56, а також рішення у справі «Helmers v. Sweden» від 29.10.96, п.31).

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Однак такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та постановленою метою. Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти. Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд

Крім того, Конституційний Суд України в своєму рішенні дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли Закон містить заборону на таке оскарження ( абзац другий підпункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення п.18 ч.1 ст.293 ЦПК України у взаємозв`язку зі ст. 129 Конституції України( про апеляційне оскарження ухвал суду )).

Вказана позиція узгоджується з висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05.07.2018 в справі № 711/5912/17.

Отже, оскарження судового рішення, ухвалення якого не передбаченого процесуальним законом, гарантовано національними та міжнародними нормативно-правовими актами, що також віднайшло відображення в судовій практиці.

Враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки апелянт не пропустив строк апеляційного оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про відкриття провадження в справі про адміністративне правовопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 14 лютого 2022 року по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Розгляд справи призначити на 26 квітня 2022 року о 10 год. 20 хв. в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

01.04.2022 року м. Одеса