Справа № 450/3942/21 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/294/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 12 вересня 2021 року, о 23 год. 00 хв., на автодорозі Львів - Меденичі - Пустомити 6 км + 620 м, керував транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Працівниками поліції велась безперервна відеофіксація з нагрудних відеореєстраторів 1419, 1454, 1436.

Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складений поза межами медичного закладу, що свідчить про відсутність відмови від проходження огляду в медичному закладі. З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що автомобіль не здійснював рух, окрім того водій в автомобілі відсутній. ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом.

Наголошує, що пояснення свідка виготовлені на бланку та не містять рукописного тексту, окрім того свідок не підтвердив факт керування транспортним засобом.

В постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, просив проводити розгляд справи за його участі, про причини неявки не повідомляв. Окрім того, 20 квітня 2022 року ОСОБА_1 та його представник адвокат Заяць І.І. в судове засідання апеляційного суду не прибули, належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, щодо якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Стосовно строку на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 , в судовому засіданні участі не приймав, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити останньому строк на апеляційне оскарження.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суду вважає, що суддя першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними, що містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №267438 від 12 вересня 2022 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем Peugot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена мови, виражене тремтіння рук, що не відповідає обстановці), відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності двох свідків;

- поясненні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( а.с. 3-4), які зазначили, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- рапорті (а.с. 5) працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції прибули на виклик, м. Львів, вул. Кульпарківська, АЗС «Сокар», де зустрілися з заявником, який стверджував, що рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 , який здійснював незрозумілі маневри ( рухався з однієї смуги в іншу);

- поясненні свідка ОСОБА_2 ( а.с. 8), з якого вбачається, що він рухався на своєму автомобілі в сторону м. Львова, позаду автомобіля ОСОБА_1 , який здійснював незрозумілі маневри. Зупинив автомобіль ОСОБА_1 , побачив, що водій перебуває у нетверезому стані. Відігнав його автомобіль, на АЗС «Сокар», після чого викликав поліцію;

- поясненнях ОСОБА_1 ( а.с 7,9), з яких вбачається, що він винним себе не вважає, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився;

- відеозаписі, долученому до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначав, що він не був водієм транспортного засобу, окрім того зазначав, що він їхав по дружину, перед тим вживав алкоголь.

Доводи ОСОБА_1 , що на відео, долученому до матеріалів справи, відсутній рух його автомобіля, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, свідок ОСОБА_2 (який викликав працівників поліції) розповідав працівникам поліції, що він рухався в сторону Львова (вул. Кульпарківська), побачив, як автомобіль Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 здійснював рух з однієї смуги на іншу, наздогнав цей автомобіль, де побачив водія ОСОБА_1 , який перебував у нетверезому стані, після чого зупинив його та переконав водія відвезти авто на АЗС « Сокар» разом з ним, викликав поліцію.

Окрім того, аналогічна інформація викладена в його письмових поясненнях ( а.с . 8) та рапорті працівника поліції, який прибув на місце події ( а.с. 5).

Що стосується, аргументів ОСОБА_1 , що він не перебував в автомобілі, не був водієм автомобіля Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 ., то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Оскільки, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції зазначив, що він є водієм автомобіля Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 ( диск №1).

Аргументи сторони захисту, що пояснення свідків не містять рукописного тексту та виготовленні на заздалегідь підготовлених бланках не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та розцінюються апеляційним судом як такі, що спрямовані на ухиленні від відповідальності.

Твердження апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення складено поза межами медичного закладу, свідчить про відсутність відмови від проходження такого огляду, не беруться до уваги апеляційного суду.

ОСОБА_1 , у письмових поясненнях зазначив, про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ( а.с.7), окрім того даний факт підтверджується відеозаписом, з нагрудних камер працівників поліції.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею Пустомитівського районного суду Львівської області ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 за вказане адміністративне правопорушення суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП а призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу ОСОБА_1 , й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.