Справа № 303/5205/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Голуб В. К. в інтересах ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до змісту постанови та згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 19 червня 2021 року, о 01 год 25 хв, ОСОБА_1 , по вулиці Окружній, в м. Мукачево, керував транспортним засобом марки «Ford Gelexy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився в Мукачівський ЦРЛ. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Голуб В. К., просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Стверджує, що розгляд справи у місцевому суді відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якого належним чином не було повідомлено про дату, час та місце судового засідання. При цьому, апелянт вважає висновки місцевого суду необґрунтованими, постанову незаконною, тому просить судове рішення скасувати. Стверджує, що зміст постанови не відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП. У судовому рішенні відсутні докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилається ОСОБА_1 . При цьому, апелянт вважає, що право на захист ОСОБА_1 було порушене. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення слід поновити, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Голуба В. К., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин їхньої неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило. Апеляційний суд бере до уваги те, що про судовий розгляд неодноразово відкладався. При цьому, звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Голуба В. К., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянта чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, на переконання апеляційного суду, є такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.

З оскаржуваної постанови убачається, що 19.07.2021 розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Голуба В. К. При цьому, у матеріалах справи містяться відомості про те, що місцевий суд надсилав ОСОБА_1 повістку про виклик до суду у вигляді SMS - повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення від 08.07.2021.Також апеляційний суд бере до уваги і те, що місцевий суд у встановлений законом строк надіслав ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови, однак, відомості, які містяться у матеріалах справи, а саме згідно з довідкою про причини повернення поштового відправлення, лист вручений не був, оскільки адресат за вказаною адресою відсутній. Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№292604, 19 червня 2021 року, о 01 год 25 хв, по вулиці Окружній, у м. Мукачево, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Gelexy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився в Мукачівський ЦРЛ. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що у своїх поясненнях ОСОБА_1 вказав, що: «випив одне пиво, вказано 0, 39 % проміле». Своїми підписами особа, яка притягується до адміністративної відповідальності засвідчила, що зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, копію його отримав, відомості відносно його особи - правильні.

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19.06.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Мукачівська ЦРЛ» за результатами обстеження лікарка ОСОБА_2 встановила, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 235 від 19.06.2021, ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі за допомогою приладу «Drager 5820», результат - позитивний,- 0, 39 % проміле.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4370577 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

З відеоматеріалу, який міститься на DVD-диску, вбачається, що обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№292604 мали місце 19.06.2021. На відеозаписі зафіксовано момент проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відтак складання за результатами огляду протоколу про адміністративне правопорушення. З відеоматеріалу також убачається, що жодних скарг чи зауважень щодо порядку та процедури проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, його результатів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 не висловлював.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були упереджені при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікарки КНП «Мукачівська ЦРЛ» ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаних документів щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, - у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейських та лікарки у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення та у медичному висновку, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані поліцейські та лікарка діяли в межах наданих їм повноважень.

Враховуючи сукупність належних, достатніх та допустимих доказів, які містяться у матеріалах справи, апеляційний суд вважає недоцільними твердження адвоката Голуба В. К. про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд вважає, що такі спростовуються вищенаведеними доказами.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд ухвалив оскаржувану постанову без надання можливості апелянту реалізувати своє право на захист, - апеляційний суд вказані твердження відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що місцевим судом була надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист.

Так, апеляційний суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей, визнає, що своїми правами ОСОБА_1 скористався на власний розсуд. З оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 не з`явився на судовий розгляд, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення (а. с. 11). Клопотань про відкладення судового розгляду від ОСОБА_1 не надходило. Отже, на підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаними про складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та повідомленим про час і місце розгляду справи, не вжив жодних заходів для явки до суду, при цьому, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що така поведінка учасника процесу направлена виключно на затягування розгляду справи, з метою закінчення строку накладення адміністративного стягнення та уникнення відповідальності, передбаченої статтею 38 КУпАП. Відхиляючи доводи апелянта в цій частині апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для повторного відкладення розгляду справи є правильним, обґрунтованим та законним. До того ж, факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом враховано як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, вказана обставина не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.

Безпідставними є твердження апелянта про те, що зміст постанови не відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП. При оцінці доводів вказаних доводів, суд апеляційної інстанції враховує зокрема зміст пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, який передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, викладені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відхиляючи доводи адвоката Голуба В. К. у цій частині, апеляційний суд констатує, що вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі, жодних порушень приписів вказаних статей апеляційним судом не встановлено.

При цьому, такими, що не знайшли своє підтвердження, відтак жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції є твердження апелянта про те, що у судовому рішенні відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилається ОСОБА_1 . При оцінці цих доводів апеляційний суд зазначає, що апелянт не посилається на докази, які були відхилені судом першої інстанції і мотиви відхилення яких не вказані.

Вказані доводи апеляційний суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження. При цьому, апеляційний суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи, перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, встановив, що зміст постанови місцевого суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, висновки, викладені у постанові апеляційний суд вважає обґрунтованими та правильними, судове рішення - мотивованим та законним.

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Голубом В. К. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Голуб В. К., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Голубу В. К. строк на апеляційне оскарження судового рішення

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Голуб В. К. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН