ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 квітня 2022 рокуСправа №: 695/2346/21
Номер провадження 3/695/8/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакова К.М.,

за участю:

секретарів судового засідання Біленко Н.Г., Біліченко С.В., Солдат К.В.,

прокурорів - Потокі А.А., Гомаз В.В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Манжари Д.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця роботи: АДРЕСА_1 , за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 30.03.2021, обіймаючи посаду заступника голови Золотоніської районної ради Черкаської області, перебуваючи у приміщенні Золотоніської районної ради Черкаської області по вул. Садовий проїзд 5 в м. Золотоноша Черкаської обл., діючи всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 закону України «Про запобігання корупції» та ст. 591 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник на засіданні четвертої сесії Золотоніської районної ради Черкаської області під час розгляду питання/пропозиції щодо включення до порядку денного питання «Про скасування премій та надбавок голові та заступникам», яке стосувалося її особисто, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 30.03.2021, обіймаючи посаду заступника голови Золотоніської районної ради Черкаської області, перебуваючи у приміщенні Золотоніської районної ради Черкаської області по вул. Садовий проїзд 5 в м. Золотоноша Черкаської обл., діючи всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 закону України «Про запобігання корупції» та ст. 591 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: на засіданні четвертої сесії Золотоніської районної ради Черкаської області під час розгляду питання/пропозиції щодо включення до порядку денного питання «Про скасування премій та надбавок голові та заступникам», яке стосувалося її особисто, проголосувала «проти», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.08.2021 справи за №695/2346/21 (провадження №3/695/1661/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за №695/2347/21 (провадження №3/695/1662/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що питання щодо включення до порядку денного питання «Про скасування премій та надбавок голові та заступникам» винесла на розгляд сесії заступник голови ОСОБА_2 , яке було неодноразово розглянуте на комісіях і які були відхилені. Органом місцевого самоврядування не здійснювалося навіть обговорення проекту рішення. У даному випадку проводилася передбачена Законом та Регламентом процедура затвердження порядку денного. Зазначене помилково було розцінено як прийняття рішення без застосування процедури врегулювання конфлікту інтересів з боку заступника голови районної ради. Вважає, що відсутній конфлікт інтересів, оскільки розглядалося питання про включення питання до порядку денного. Саме рішення про скасування головам і заступникам районної ради не приймалося. Просила врахувати судове рішення Черкаського апеляційного суду, яким провадження у справі відносно голови Золотоніської районної ради ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. Свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП не визнала, просила суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень. Не заперечувала проти проведення судового засідання 08.04.2022 без участі її захисника Манжари Д.С.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Манжара Д.С. у судове засідання 08.04.2022 не з`явився. В матеріалах справи є клопотання в якому просить суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, посилаючись на наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_1 винною у їх вчиненні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Манжари Д.С., позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиції цих норм за своїм змістом є бланкетними адміністративно-правовими нормами, тобто нормами, які лише називають або описують правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до норм спеціального антикорупцїйного закону, зокрема, ст.ст. 1, 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст.59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норми ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є заступником голови Золотоніської районної ради Черкаської області.

Тобто, ОСОБА_1 , будучи заступником голови районної ради, відповідно до п. п. в п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону.

Разом з тим, з протоколу пленарного засідання Золотоніської районної ради від 30.03.2021 та результату поіменного голосування «Про скасування премій та надбавок голові та заступникам» вбачається, що рішення по даному питанню не прийнято.

Крім того, відповідно до відповіді Золотоніської районної ради Черкаської області від 30.06.2021 № 385/01-13, наданої Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції НАЗК, інформація стосовно, повідомлення заступника голови Золотоніської районної ради ОСОБА_1 про наявність у неї конфлікту інтересів в порядку ст.591 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» у зв`язку з розглядом питання 27.11.2020 на І сесії Золотоніської районної ради «Про умови оплати праці голови Золотоніської районної ради VIII скликання» розміщена у наданій копії протоколу першої сесії Золотоніської районної ради.

З врахуванням вищевикладеного вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи встановлено не було. При цьому, із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 повинна була взяти участь у голосуванні на пленарному засіданні 4 сесії Золотоніської районної ради VIII скликання, дії якої реально були спрямовані на реалізацію представницького обов`язку, як депутата місцевої ради. За результатами голосування рішення щодо усної пропозиції про включення до порядку денного питання «Про скасування премій та надбавок голові та заступникам» не було прийняте районною радою, так як не підтримане в цілому, а не тільки заступником голови ОСОБА_1 особисто, голос якої вирішальним не був.

Тобто, сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Як вбачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до п.1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року №839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів. Відповідно до п. 1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Вважаю, що Національним агентством з питань запобігання корупції не доведено існування реального та потенційного конфлікту інтересів, оскільки у ОСОБА_1 не було приватного інтересу та суперечності між приватним інтересом та службовими/представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У свою чергу, уповноваженою особою, яка склала відповідні протоколи, не надано доказів, що ймовірний приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що виливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Враховуючи викладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до переконливого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП є недоведеною, а факт наявності у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, про який би вона була зобов`язана повідомити у встановленому законом порядку, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-7, 247, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів.

Суддя: К.М. Ушакова