Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/36/22

Номер провадження 3/511/78/22

"11" квітня 2022 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Бобровська І.В., за участі секретаря судового засідання Захарової О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Непочатова Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 від 12.02.1997 року виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №501111 від 05.01.2022 року, ОСОБА_1 05.01.2022 року о 17:50 год. перебуваючи в м. Роздільна Одеської області на вул. Водопровідна, керував автомобілем марки ВАЗ р/н НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія, із застосуванням приладу «Драгер» 6820, який показав результат 1,50% проміле. Велась відео зйомка на нагрудну бодікамеру. У зв`язку з викладеним, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог п.2.9 (а) ПДР України.

25.03.2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 Непочатова Р.В. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначив про те, що адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 складені з грубими порушеннями законодавства України. Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей стосовно боді камери, за допомогою якої здійснювалась відеозйомка проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. З наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт вживання алкогольних напоїв, однак після цього відеозапис переривається. ОСОБА_1 наполягав на необхідності проїхати до найближчого медичного закладу, однак співробітники поліції проігнорували вказане прохання. Перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, в тому числи право на правову допомогу. Підписи в протоколі ОСОБА_1 ставив в темну пору добу, без окулярів та вважав, що матеріали відносно нього складались за відмову від результатів, отриманих за допомогою приладу «Драгер».

На підставі викладеного ОСОБА_2 вважає необхідним провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив обставини, зазначені його представником ОСОБА_2 та вказав про те, що не вживає алкогольні напої за станом здоров`я. Прилад «Драгер» продув тричі, в перший раз результат показав нуль, в другий раз дуже маленький результат проміле, який не влаштував поліцейських, та лише на третій раз результат показав 1,5% проміле, що в свою чергу задовольнило співробітників поліції. З вказаним результатом він не погодився та просив проїхати до медичного закладу, однак співробітники поліції зазначили про те, що у даному питанні вирішувати буде лише суд, у зв`язку з чим він відмовився від дачі будь-яких пояснень в протоколі. Просив суд провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 Непочатов Р.В. в судовому засіданні підтримав надані суду письмові пояснення, просив суд провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив про те, що побачивши, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, одразу підійшов до нього да був присутній на місці події весь час до складання протоколу. Неодноразово наголошував співробітникам поліції на тому, що ОСОБА_1 не вживає алкогольні напої. ОСОБА_1 після продуття Драгеру наполягав на проведенні медичного огляду в лікарні, оскільки не погодився з його результатами, крім того, прилад видав позитивний результат тільки після третьої спроби. Проїхати до медичного закладу працівники поліції Олійнику А.І. відмовили та зазначили про те, що суд прийме рішення за протоколом і з усім розбереться.

Суддя, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника та свідка, прийшов до наступного висновку.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення, крім національного законодавства, суд також керується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.97 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті "передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України N 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно п. 8, 9, 10 Розділу II Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, за формою направлення, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Згідно п. 12 Розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не погодився з результатами тестування його на стан алкогольного сп`яніння, однак до приймального відділення Роздільнянської БПЛ для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 доставлений не був, підстави та причини вказаної бездіяльності працівників поліції невідомі, оскільки відеозапис, здійснений на бодні камеру переривається саме на моменті продуття ОСОБА_1 приладу «Драгер» та повідомленням йому працівником поліції що зараз відносно нього буде складений протокол.

Версія ОСОБА_1 повністю підтверджується показаннями допитаного в удовому засідання свідка ОСОБА_3 , присутність якого на місці події зафіксована на боді- камеру.

Крім іншого, суд дає оцінку відеозапису із боді-камери, який додано до матеріалів справи, та який не можна вважати належним доказом, оскільки відповідно до п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. N 100 встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати, якщо до всього фіксування правопорушення не залучаються свідки, то за допомогою відеореєстратору (або іншого пристрою), повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

У даному випадку свідки не залучалися, але даний відеозапис проводився з є істотним порушенням вимог ст. 266 КУпАП та п. 5 розділу II Інструкції, оскільки неможливо встановити всіх обставин та складу адміністративного правопорушення, а також оцінити дії поліцейських за весь час виявлення правопорушення, його фіксування та складання адміністративних матеріалів. З відеозапису події від 05.01.2022 року вбачається, що на ньому зафіксовано момент зупинки автомобіля марки ВАЗ 21013 дз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , потім продуття ним приладу «Драгер 6820», наявність одного свідка, особа якого працівниками поліції не встановлювалась, та результат проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, який становить 1,50% проміле.

Однак, подій, які відбувалися в подальшому, а саме: відношення ОСОБА_1 до результату тесту, момент складання протоколу про адміністративне правопорушення на відеозаписі не зафіксовані, а тому наданий до протоколу відеозапис не може використовуватися як доказ винуватості ОСОБА_1 .

Аналогічний висновок було зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд 17.07.2019 року по справі N 216/5226/16-а (2- а/216/33/17).

Згідно ч.5 ст.266 КупАП Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

П.2.9. ПДР зазначає, що водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З фабули протоколу вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процессу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно змінювати фабулу адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 62 Конституції України, статтями 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 18.04.2022 року.

Суддя: І. В. Бобровська

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.