Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/54/22
Провадження № 3/382/117/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП),

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення № 52924116 від 11.01.2022 року державний виконавець зазначив, що ОСОБА_1 , згідно розрахунку державного виконавця, станом на 31.12.2021 року має заборгованість по аліментах, стягнутих на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 08.09.2016 року і до досягнення нею повноліття, згідно виконавчого листа № 382/1400/16-ц, виданого 18.11.2016 року Яготинським районним судом Київської області, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що довгий період часу донька фактично проживала із нею (перебувала на утриманні), у зв`язку з чим вона не сплачувала аліменти чоловіку, проте вони не повідомили про це виконавчу службу. Крім цього, долучила до матеріалів справи копію постанови державного виконавця від 16.02.2022 року про повернення виконавчого листа № 382/1400/16-ц, виданого 18.11.2016 року Яготинським районним судом Київської області, стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки стягувач подав письмову заяву про його повернення. Також, долучила копію квитанції про сплату 12 652,10 грн. Колишній чоловік та батько дитини ОСОБА_2 у попередньому судовому засіданні підтвердив, що донька тривалий час проживала із матір`ю та він забрав виконавчий лист із виконавчої служби, зазначивши, що претензій до ОСОБА_1 не має.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 52924116 від 11.01.2022 року, постановою державного виконавця Яготинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2016 року щодо примусового виконання виконавчого листа № 382/1400/16-ц, виданого Яготинським районним судом Київської області 08.11.2016 року, довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, та іншими наявними у матеріалах справи письмовими доказами, які не викликають сумнівів у їх достовірності та допустимості.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють визначити малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Положення ст. 22 КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. При розгляді справ та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан; надані учасниками судового процесу пояснення; обставини, що пом`якшують відповідальність; відсутність обставин, які б обтяжували відповідальність; приходжу до висновку про те, що вчинене адміністративне правопорушення, з урахуванням вищевикладених обставин, хоча формально і містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, однак у зв`язку із своєю малозначністю не являє собою великої суспільної небезпеки, а тому суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП особу слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що при оголошенні усного зауваження по справі про адміністративне правопорушення виноситься постанова про закриття справи.

Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

У свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ст. 284 КУпАП відсутні підстави для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 22, 33-35, 40-1, 183-1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя М. М. Нарольський