Справа № 199/443/22
ПОСТАНОВА

іменем України

05.04.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднану справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військового пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст. 173, ст. 185 КУпАП,

-За участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кущ Д.С.

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 близько 18.20 годині, за адресою м. Дніпро, вул. Вітчизняна, №49 гр. ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, голосно кричав, на зауваження не реагував, виражався нецензурною лайкою в бік працівника поліції ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Крім того, 17.01.2022 року близько 18.20 годині, за адресою м. Дніпро, вул. Вітчизняна, 49 гр. ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу на проїзній частині у місці де неможливо здійснити проїзд, чим порушив п. 15.9 ПДР, під час розмови виражався нецензурною лайкою в бік працівника поліції ОСОБА_2 , на законну, неодноразову вимогу припинити правопорушення не реагував. Своїми діями вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з обставинами викладеними у протоколах не погодився, свою вину у вчинених правопорушеннях не визнав повністю, прохав суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 суду пояснив, що 17.01.2022 року близько 18.10 години він рухався на власному авто по вул. Вітчизняній, побачив, що перед ним метрів за 200 інші транспортні засоби почали зупинятися, він звернув увагу на вантажне авто яке стояло на його полосі руху, при цьому жодних попереджувальних знаків на дорозі виставлено не було. Розмітка на тій ділянці не була суцільною і він зробив маневр об`їзду вантажівки, помітив ще один транспортний засіб «Toyota» чорного кольору який стояв на узбіччі зліва та заважав йому проїхати. Внаслідок чого, він вийшов зі свого авто та попросив водія транспортного засобу «Toyota» надати йому дорогу для проїзду, але останній почав себе грубо поводити та махати руками, тоді він зрозумів, що домовитися з водієм «Toyota» йому не вдасться. Поліцейський автомобіль стояв за вантажівкою однак самих поліцейських на дорозі не було і ніхто не регулював рух. Коли він знайшов поліцейського, то запитав чому ніхто не регулює рух на цій ділянці, йому у відповідь інспектор поліції грубо відповів, що зараз оформлюється ДТП та через неналежну поведінку його можуть затримати. У той момент, водій на чорній «Toyota» кудись зник. Після чого, працівник поліції ОСОБА_2 з його власного авто потягнув його до поліцейського авто, та намагаючись заламати, вдарив по нозі, через що він впав на землю та вдарився головою. Він голосно почав кричати, що є особою з інвалідністю і на це має відповідне посвідчення, яке може надати, оскільки до цього у нього був інсульт. До нього підійшла його дружина, підвела на ноги. Далі він попросив поліцейських дати змогу перегнати своє власне авто, оскільки там знаходилась дитина на нервувалась. Коли він сів за кермо, раптово до нього підбіг працівник поліції ОСОБА_2 і заблокував проїзд та почав звинувачувати його в образливих висловлюваннях у його бік нецензурною лайкою. Повідомив йому про затримання та доставляння до відділку поліції для складання протоколів за порушення ст. 122, ст. 173, ст. 185 КУпАП, на що він дуже обурився та попросив часу для виклику свого адвоката. Згодом він все ж таки сів до службового поліцейського автомобіля і вони поїхали до рай-відділку поліції. У дорозі раптово йому стало зле, він почав втрачати свідомість та попросив поліцейських надати йому допомогу та ліки, але вони відповіли, що у машині нічого не мається і вже у відділку поліції викликали йому швидку допомогу. Приїхала швидка і він попросив у лікарів зафіксувати виявлені у нього тілесні ушкодження завданні працівниками поліції. Згодом, дочекавшись адвоката відносно нього почали складати протоколи. Захисник Кущ Д.С. підтримав позицію ОСОБА_1 та просив закрити провадження по справі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що працює поліцейським у ДПП УПП в Дніпропетровській області, у той день, а саме 17.01.2022 року у вечірній час, на службовий планшет надійшов виклик «ДТП з потерпілими на вул. Вітчизняній. По прибуттю на місце, відпрацювали даний виклик, здійснили заходи для усунення затору, після чого розставили конусами автомобілі які потрапили у ДТП та спокійно допрацьовували матеріали справи. У цей момент він з напарником перебували у службовому авто, складали матеріали справи, та почули людські крики, хтось з кимсь конфліктував. Коли вони з напарником вийшли з автомобіля побачили як один на одного кричали жінка та чоловік, котрим у подальшому виявився гр. ОСОБА_1 , після здійснення йому зауваження припинити лаятися ОСОБА_1 та прибрати авто із проїзної частини останній не реагував, а навпаки поводив себе агресивніше. Далі, гр. ОСОБА_1 взагалі перестав їх слухати і реагувати на вимогу прибрати автомобіль з проїзної частини, та не створювати затор іншим учасникам руху, вони відвели його на узбіччя та попередили про наслідки і відповідальність. В результаті чого, гр. ОСОБА_1 почав себе дивно та незрозуміло поводити, а саме: умисно падав на землю, при цьому ніякої сили для того, щоби останній падав на землю вони, як працівники поліції не застосовували. Далі лежачі на проїзній частині ОСОБА_1 почав голосно кричати, що його побили, вони повідомили останньому, що якщо буде потрібна швидка допомога то вони зможуть її викликати, але ОСОБА_1 відмовився. Згодом коли конфлікт більш-менш владнали, він попросив ОСОБА_1 прибрати свій транспортний засіб з роз`їзду, оскільки він стоїть з порушенням ПДР України і ускладнює рух транспортних засобів. Коли гр. ОСОБА_1 повертався до свого авто, то від нього на відстані близько 2 метрів пролунала нецензурна лайка з образами та погрозами його здоров`ю. У відповідь на такі вислови, він повідомив ОСОБА_1 , що його буде затримано за вчинення хуліганських дій відносно них, як працівників поліції, та відносно інших громадян, які стояли біля них у зв`язку із складанням документів за наслідками ДТП. Після чого, без застосування сили ОСОБА_1 провели до службового автомобіля та рушили до відділку поліції № 1. У дорозі гр. ОСОБА_1 повідомив, що йому стало зле і вони почали надавати йому допомогу та давали воду, а вже у відділку поліції викликали швидку допомогу. Після чого приїхав захисник гр. ОСОБА_3 і у його присутності склали 3 протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 173, ст. 185, ст. 122 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 17.01.2022 року близько 18.00 він керував вантажним автомобілем та за його участі трапилось ДТП по вул. Вітчизняній. Коли працівники поліції складали необхідні документи то він перебував у легковому автомобілі, на звук криків він вийшов з автомобіля і побачив як ОСОБА_1 дивно себе поводить по відношенню до працівників поліції і оточуючих осіб, а саме: лежав на землі знімав сам себе на камеру і голосно кричав, аби йому викликали швидку допомогу, при цьому всі оточуючі люди з цієї події сміялися бо його ніхто не бив. Працівники поліції неодноразово просили ОСОБА_1 прибрати його автомобіль з проїзної частини, але той не реагував. Потім до ОСОБА_1 підійшла дівчина, намагалась заспокоїти, але він не реагував. Далі, ОСОБА_1 пішов до свого автомобіля і в цей момент почав ображати працівників поліції нецензурною лайкою, та погрожувати розправою, на що поліцейський йому сказав, з`їхати з проїзної частини. Крім того, свідок зазначив, що він безпосередньо, а також і його знайомий ОСОБА_5 чули як саме ОСОБА_1 не виконав вимогу працівників поліції прибрати автомобіль з проїзної частини та нецензурну лайку ОСОБА_1 із погрозами на адресу працівників поліції. Поведінкою ОСОБА_1 всі були шоковані.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_1 суду пояснила, що 17.01.2022 року близько 18.00 по вул. Вітчизняній, вони їхали разом із чоловіком, як потім вони довідалися там сталося ДТП. Відбувся конфлікт із невідомою жінкою, що перебувала у авто яке їхало їм на зустріч. Після чого до них підійшов поліцейський, трапилася суперечка, її чоловіка витягли на узбіччя, потім він впав на землю, коли вона підвели чоловіка і вони сіли у авто, працівник поліції почав витягувати чоловіка назад з авто та повідомив про затримання через порушення правил ПДР. Її чоловік ОСОБА_1 на адресу працівників поліції нецензурною лайкою не висловлювався.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП, а саме у вчиненні дрібного хуліганства, та за ст. 185 КУпАП, як такі, що полягали у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського, доведена в повному обсязі показами свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , а також наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ 240279 від 17.01.2022 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі;

- Рапортом працівника поліції, зі змісту якого слідує про допущене ОСОБА_1 правопорушення;

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ 229588 від 17.01.2022 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 , які у повному обсязі узгоджуються із показами наданими ним у судовому засіданні, а саме те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився посеред дороги та заважав іншим учасникам дорожнього руху, водій вийшов із автомобіля та почав сперечатися із працівниками поліції, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, при цьому знаходився на проїзній частині та відмовлявся зійти з дороги та прибрати свій автомобіль. Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 лягав на проїзну частину дороги та намагався звернути увагу інших громадян.

- письмовими показами свідка ОСОБА_5 , аналогічними за змістом показам свідка ОСОБА_7

- дослідженим у судовому засіданні відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, з якого зокрема вбачаєтьсь, що будь яких порушень прав ОСОБА_1 не було.

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів для прийняття відповідного процесуального рішення, суд виходить з того, що учасниками судового розгляду не оспорюються сам факт, час, місце та мотив конфлікту і такі обставини поза всяким сумнівом достатньо доведені сукупністю вищенаведених доказів.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді працівника поліції ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 судом не встановлено.

Як доказ невинуватості ОСОБА_1 , суд не приймає наданий ним відеозапис, оскільки він містить інформацію лише щодо подій які стали наслідком неправомірних дій самого ОСОБА_1 .

Що стосується показів свідка ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_1 , то суд не вбачає підстав відхиляти її покази в цілому, однак суд надає перевагу показам працівника поліції ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , оскільки надані ними покази після ретельного їх вивчення співпадають з наявними в матеріалах справи доказами та розцінюються судом як об`єктивні та спроможні, при цьому повністю узгоджуються між собою в цілому. Позиція ж свідка ОСОБА_8 спрямована на захист її чоловіка ОСОБА_1 , тобто вона є зацікавленою особою у вирішенні справи на користь останнього.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 Постанови «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Надаючи адміністративно-правову оцінку діянням ОСОБА_1 , суд виходить з того, що досліджені судом докази поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять, що останній, перебуваючи у громадському місці, де знаходились, як свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 так і працівники поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , не реагуючи на зауваження працівників поліції, свідомо порушував правила і норми поведінки в суспільстві: висловлювався нецензурною лайкою та вчиняв злісну непокору законній вимозі поліцейських при виконанні ними службових обов`язків. Одночасно, зухвала, агресивна та провокативна поведінка ОСОБА_1 , з урахуванням наявності у останнього можливості відстоювати свої права і інтереси у передбачений законом спосіб, на думку суду, безсумнівно свідчать про свідоме бажання ОСОБА_1 саме порушити громадський порядок та спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства та встановлених в ньому правил, що ґрунтувалося на хибному відчутті своєї переваги над іншими особами.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 вчиняючи дрібні хуліганські дії, також вчинив і злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, тому його дії вірно кваліфіковані як за ст..173 КУпАП так і за ст. 185 КК України.

Одночасно, слід зазначити, що пояснення ОСОБА_1 , як первинні так і надані в процесі судового розгляду, мають у собі ознаки спрямованості на засудження працівників поліції, в межах складених протоколів, на його думку, за порушення прав ОСОБА_1 , які ґрунтуються на його особистому переконанні, що у свою чергу свідчить про намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинені правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про необхідність закриття провадження по справі є безпідставними, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд враховує й положення ст. 252 КупАП, відповідно до якої, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, наразі суд дійшов переконання про винуватість ОСОБА_1 враховуючи всі фактичні дані матеріалів провадження у тому числі і покази свідків, а та обставина, що на переглянутому відео не міститься нецензурної лайки ОСОБА_1 не спростовує його винуватість, оскільки наданий суду відеозапис міг містити інший проміжок часу подій що відбувалися 17.01.2022 за участі останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, той факт, що ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не розкаявся. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 , накласти адміністративне стягнення за ст. 173, ст. 185 КУпАП у виді штрафу, у розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 136 (сто тридцять шість) гривень.

На підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору передбаченого ст. 40-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В.Щербина-Почтовик