Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/366/20, за апеляційною скаргою захисника - адвоката Васильчука А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №246770 від 22.12.2019 та постанови судді від 13.03.2020 вбачається, що 22.12.2019 близько 22год. 25хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Citroen C4» д/н НОМЕР_1 в м.Ужгороді, на перехресті вул.Можайського та пр.Свободи, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук), від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник - адвокат Васильчук А.Ю. просить постанову суду від 13.03.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує про незаконність постанови суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та неналежним дослідженням дійсних обставин справи. Крім того зазначає про недотримання судом вимог ст.268 КУпАП щодо обов`язку розгляду справи в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також зазначає про недотримання працівниками поліції вимог ст.ст.256,266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015,

-2-

оскільки огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 після його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у медичному закладі не пропонувався. Звертає увагу на те, що письмові показання свідків, викладені на друкованих та завчасно виготовлених бланках, а тому не можуть вважатися належними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення. Вказує на недотримання судом першої інстанції постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, положень ст.62 Конституції України та ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Васильчук А.Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Васильчука А.Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 22.12.2019 близько 22 год. 25хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Citroen C4» д/н НОМЕР_1 в м. Ужгороді, на перехресті вул. Можайського та пр. Свободи, перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння рук), від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків у встановленому законом порядку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №246770 від 22.12.2019, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 22.12.2019, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, так і огляду у лікаря-нарколога в медичному закладі; належним чином завіреною копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 763065 від 22.12.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 22.12.2019 о 22 год. 25 хв., керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя вул. Минайської- пр.Свободи в м.Ужгороді, на вимкнутий сигнал додаткової секції світлофора та не мав при собі водійських прав, чим порушив п.п.8.7.3 «з» та п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

-4-

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області Гапак Ю.В. був упереджений при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та згідно вимог ст.256 КУпАП.

Законність зупинки водія ОСОБА_1 підтверджується постановою серії ДПО 18 № 763065 від 22.12.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а також відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції. До того ж, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення, ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Не встановлено під час розгляду справи, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для його обмови, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Крім того, вказані показання свідків є узгодженими не тільки між собою, а й з даними, що об`єктивно зафіксовані на відеозаписах з нагрудних реєстраторів патрульних поліції.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката Васильчука А.Ю. щодо незаконності висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки з установлених апеляційним обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.09.2009 № 400/666, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, тобто ті ознаки,що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 та відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання адвоката Васильчука А.Ю. в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 щодо не забезпечення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у медичному закладі, є не обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 сам відмовився у присутності двох свідків, від проходження будь-яких оглядів на виявлення у нього стану алкогольного сп`яніння.

-5-

На переконання апеляційного суду є безпідставним також і посилання адвоката Васильчука А.Ю. на відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як уже зазначалось, останній відмовився від проходження такого огляду. У відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015, на підставі оформленого співробітниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проводить огляд водія у закладі охорони здоров`я.

Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, відсутність такого направлення в матеріалах справи, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.

Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень також є безпідставними.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №246770 від 22.12.2019 зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, дані про свідків, а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 також підписав складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та відмовився від надання пояснень по суті адміністративного правопорушення, скориставшись положеннями ст.63 Конституції України.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Посилання адвоката Васильчука А.Ю. у поданій в інтересах ОСОБА_1 апеляційній скарзі на те, що судом при прийнятті рішення порушено право на захист та інші процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із матеріалів судової справи та постанови суду вбачається, що вимоги закону щодо дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Також, не підлягають до задоволення доводи адвоката Васильчука А.Ю. про визнання неналежними доказами письмових пояснень свідків з підстав того, що інспектором поліції були використані надруковані заздалегідь «формалізовані» бланки пояснень в яких вже було надруковано текст, з якого витікає, що той чи інший водій відмовився від проходження освідування на предмет алкогольного сп`яніння, адже пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ними підписано, відповідно до вказаних пояснень, ОСОБА_1 було запропоновано в установленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції.

-6-

До того ж вказані пояснення не є єдиними доказам та відповідають обставинам, що зафіксовані відеозаписом подій є послідовними та узгоджуються з поясненнями працівників поліції. В той же час, необхідно зазначити про те, що адвокатом не додано доказу, який би ставив підсумнів пояснення зазначених свідків та обставини викладені у протоколі.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Васильчука А.Ю. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі захисника Васильчука А.Ю. не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Інші доводи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Під час апеляційного розгляду, з урахуванням ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» №3262-IV від 22.12.2005, встановлено, що ОСОБА_1 постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.08.2020, яка залишена без змін апеляційною інстанцією, та яка набула законної сили 06.01.2022, був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 01(один) рік, і відповідно, має статус такого, що позбавлений права керування транспортними засобами, який на даний час є діючим.

-7-

За таких обставин, накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік, суперечитиме санкції статті ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає накладення на інших осіб стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також п.28 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч. 3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З огляду на вищенаведене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з резолютивної частини оскаржуваної постанови судді від 13.03.2020 посилання на призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Васильчука А.Ю., подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2020 щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП,- змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2020 посилання на призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Вважати ОСОБА_1 таким, на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2020 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя