Справа № 190/220/22
Провадження 3/190/136/22
ЄРДР №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м.П`ятихатки Дніпропетровської області

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., за участю:

секретаря Пронської Т.В., особи, стосовно якої розглядається справа ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду адміністративний матеріал, що надійшов з відділення поліції №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крехів Жидачівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, працює вчителем історії в Саврівській гімназії Саксаганської сільської ради,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КпАП України, -

встановила :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №829542 від 08.02.2022 року, - 04.02.2022 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні Саврівської гімназії в с.Савро по вул..Корнєєва,буд.100 Кам`янського району Дніпропетровської області, вчинив булінг (цькування) та фізичне насильство учасників освітнього процесу, які полягали у діях психічного та фізичного характеру у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого ОСОБА_1 вхопив за шию руками та придавив до стіни, чим могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю дитини, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП не визнав та пояснив, що неповнолітній ОСОБА_2 спровокував конфлікт, а він лише схопив його руками за мотузки на капішоні, а потім пішов. В своїх діях не вбачає складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є директором школи, в якій трапився конфлікт між вчителем ОСОБА_1 та учнем ОСОБА_2 , про який вона дізналася лише через декілька днів після подій. Зі слів мами даного учня їй відомо, що ОСОБА_1 взяв ОСОБА_2 за шкібарки і вдарив об стіну. Тоді було викликано представників поліціїі, які склали стосовно ОСОБА_1 протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП. Вважає, що дії ОСОБА_1 не містять складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також пояснила, що з приводу виниклого конфлікту була створена комісія по службовому розслідуванню дій ОСОБА_1 , робота якої на даний час триває.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає що дії ОСОБА_1 не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП є булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, оздоровчо-виховного процесу, навчально-тренувального процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно дитини та (або) такою дитиною стосовно інших учасників освітнього процесу, оздоровчо-виховного процесу, навчально-тренувального процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є:

систематичність (повторюваність) діяння;

наявність сторін кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності);

дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

З аналізу протоколу про адміністративне правопорушення судом вбачається, що суть адміністративного правопорушення викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, зокрема, в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії були вчинені порушником по відношенню до потерпілого, які наслідки викликали вказані дії у потерпілого і чи були вони взагалі, або чи могли настати, чи мало діяння систематичний характер, якщо так, то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події.

Таким чином, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, є сукупність необхідних умов:

-наявність булінгу, тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій;

-діяння вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення;

-діяння вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить переліку дій, які кваліфіковані як булінг.

Таким чином, протокол не містить об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Так, в матеріалах справи відсутні: висновок Саксаганської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про проведення психологічного дослідження щодо повідомлення про вчинення боулінгу; лист соціального педагога; анкети- опитування учнів; письмові поясненн класного керівника та вчителів; копія свідоцтва про народження учня ОСОБА_2 ; рапорт ст.лейтенанта поліції Ольховик М.М.; протокол психоконсультаційного дослідження відносно учня (дитини); протокол проведення професійного бесіди (щодо контролю за поведінкою вчителя);

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 займає посаду вчителя історії.

Також в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії, по відношенню до учня були вчинені, враховуючи, що за ознаками булінгу таке насильство може бути психологічним, фізичним, економічним, сексуальним, при цьому, мати конкретні прояви, вчинятися з прямим умислом та систематично. Крім того, обов`язковою ознакою булінгу є заподіяння в результаті такого насильства шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про негативні наслідки протиправних дій особи (вчителя) у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого чи насильницьких дій, які в сукупності підпадали би під ознаки булінгу.

Таке викладення суті адміністративного правопорушення, як вже зазначалось вище, є загальним, неконкретизованим і взагалі не відповідає визначенню булінгу та його ознакам, які містяться в диспозиції ч.1 ст.173-4 КУпАП.

З матеріалів справи та письмових доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, досліджених у суді, вбачається, що конфлікт був лише 04.02.2022 року, тому у даному випадку, не може йти мова про системність цькування або знущання, яке визначається поняттям «булінг». Варто зазначити, що не кожен конфлікт є булінгом. Цькування це тривалі, повторювальні дії, а одинична конфліктна ситуація між учасниками таким не може вважатися.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. Разом з тим, на підтвердження вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано достатніх доказів беззаперечної його вини.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, зазначаючи у своїх рішеннях про те, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП, оскільки не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому справа про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КУпАП,суддя,-

постановила :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, - закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева