ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/445/22 Справа № 203/5331/21 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргузахисника Філіповського В.В., з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судові витрати у сумі 454,00 грн.

Відповідно до встановлених судом обставин, 27 листопада 2021 року о 00 годині 07 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем марки LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук), на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Зазначає, що судом не було безпосередньо допитано свідків події з метою встановлення істини по справі та усунення розбіжностей щодо часу складання протоколу, оскільки свідки були запрошені о 00:25 та не могли підтвердити об`єктивно факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 о 00 год. 07 хв., як вказано у протоколі.

Зазначає, що судом не надана належна оцінка тому, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, а знаходився поруч з автомобілем коли підійшли співробітники поліції, через що вимоги останніх про проходження огляду є незаконними.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження захисник вказує, що судовий розгляд проведено без участі сторони захисту, копію судового рішення було отримано 16 березня 2022 року на електронну адресу. Також посилається на збої в роботі програми Електронний суд, у зв`язку із якими він не зміг своєчасно ознайомитися з повним текстом рішення. Вказані причини просить визнати поважними та поновити строк апеляційного оскарження.

ОСОБА_1 за захисник Філіповський В.В., будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, 05 квітня 2022 року подали до Дніпровського апеляційного суду клопотання про проведення судового розгляду без їх участі, у зв`язку із чим вважаю за необхідне проводити апеляційний розгляд розгляд за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає його обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Так, судовий розгляд було проведено без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, доводи сторони захисту про ознайомлення з оскаржуваною постановою 16 березня 2022 року матеріалами справи не спростовуються, апеляційну скаргу було подано через систему «Електронний суд» 21 березня 2022 року, без зайвої затримки. З огляду на викладене та з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя строк апеляційного оскарження підлягає поновленню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зважає на те, що згідно ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено три окремих види об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, за яке встановлюється відповідальність, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи.

Так, водієві ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП інкримінується адміністративне правопорушення у виді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями свідків; відеозаписом з бодікамери поліцейських.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 130 КУпАП, є керування відповідною особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, ним керувала. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Під керуванням транспортним засобом належить розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Аналізуючи матеріали справи з урахуванням доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, такими, що не спростовуються наявними доказами.

Так, під час перегляду відеозапису з бодікамер поліцейських встановлено, що ним не зафіксовано факту безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , або перебування його за кермом вказаного автомобіля, або інших обставин, які могли бути беззаперечною підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно керував останнім. Натомість із вказаного запису видно, що ОСОБА_1 разом із декількома іншим особами перебуває біля вказаного автомобіля, припаркованого біля узбіччя, поруч з яким також стоїть автомобіль патрульної поліції та поліцейські, які пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній неодноразово повідомляє, що не є водієм та не керував вказаним транспортним засобом, а також що невдовзі з`явиться водій.

Відеозаписом не зафіксовано ані перебування автомобіля LEXUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , у русі, ані моменту його зупинки, ані моменту початку спілкування з особами, що в ньому перебували. Фактично ним підтверджується лише відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, втім не доводиться, що він керував транспортним засобом, у зв`язку із чим з посиланням суду на даний відеозапис як на достатній доказ вини ОСОБА_1 не можна погодитись.

З тих самих міркувань не є достатнім доказом винуватості пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які згідно відеозапису з`явилися на місці подій вже під час спілкування співробітників поліції з ОСОБА_1 , а отже не можуть надати відомості про обставини керування ним вищевказаним транспортним засобом.

Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського суд апеляційної інстанції не вважає достатнім підтвердженням вини правопорушника, оскільки зазначені документи виходять від сторони обвинувачення, а викладені в них відомості в частині керування ОСОБА_4 транспортним засобом не підтверджуються іншими доказами, що мають об`єктивний характер.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині керування ним транспортним засобом, а відтак і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника Філіповського В.В. - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця