Справа № 308/1186/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О.Я., розглянувши справу про порушення митних правил, що надійшла із Закарпатської митниці Держмитслужби, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Добронь, Закарпатська область, Україна, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), пенсіонера, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 24.07.2019, орган, що видав 2HUN, за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

14.01.2021, о 09 год. 49 хв., в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» (ЗМК пасажирська) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «FORD», моделі «ESCORT», номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , де в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_1 , який прямував з України в Угорщину у приватних справах.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». До митного контролю ОСОБА_1 було подано закордонний паспорт НОМЕР_1 від 24.07.2019.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 20.05.2019 через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 в режимі «тимчасового ввезення» було ввезено легковий автомобіль марки «FORD», моделі «ESCORT», номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , та станом на 14.01.2021 транспортний засіб не вивезено за межі митної території України.

Станом на 14.01.2021 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значився.

У своєму письмовому поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення легкового автомобіля марки FORD», моделі «ESCORT», номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення». Зі слів ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб вчасно не вивезено з території України по причині пандемії. У митний орган із письмовою заявою щодо продовження терміну тимчасового ввезення транспортного засобу ОСОБА_1 не звертався, на лікуванні не перебував.

Згідно з інформацією, отриманою з мережі Інтернет (сайт «mobile.de»), вартість аналогічного/подібного до зазначеного автомобіля становить 400 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 14.01.2021 складає 13614,92 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України легкового автомобіля марки «FORD», моделі «ESCORT», номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , більше ніж на тридцять діб.

Представник Закарпатської митниці Держмитслужби у судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України та застосувати до нього стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Розгляд справи призначався неодноразово, зокрема на 23.02, 19.04, 22.06, 01.10, 29.11.2021, 25.01 та 25.03.2022. Однак ОСОБА_1 за викликом суду у судові засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

12.11.2021 від представника ОСОБА_1 Шаланкі С.С. до суду надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначає, що як вбачається з пояснень до протоколу, транспортний засіб своєчасно не було вивезено з причини пандемії як на території України, так і на території Угорщини. Ці факти є загальновідомими, а тому окремому доказуванню не підлягають. ОСОБА_1 , 1948 року народження, є особою похилого віку із розладом здоров`я, яка за всіма приписами Міністерства охорони здоров`я України та Всесвітньої Організації Здоров`я підпадає під категорію осіб, для яких COVID-19 становить особливу небезпеку для життя. Як зауважує представник, факт не вивезення в строк транспортного засобу підтверджує факт дії форс-мажорних обставин чи обставин непереборної сили в контексті вимог МК України. На підставі викладеного просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил транспортний засіб повернути ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 526 МК України вважаю за можливе провести розгляд даної справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явилася в судове засідання.

При цьому враховую, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, у яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши представника Закарпатської митниці Держмитслужби, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

22.08.2019 набрали чинності зміни до ст. 481 МК України згідно із Законами України від 08.11.2018 № 2612-VІІІ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» та від 16.05.2019 № 2725-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Згідно з диспозицією ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання (ст. 103 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Частиною 1 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

За приписами ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, стверджується зібраними у справі доказами: протоколом про порушення митних правил № 0056/30500/21 від 14.01.2021 (а.с. 1-5); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14.01.2021 (а.с. 6); доповідною запискою старшого державного інспектора відділу № 3 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Підвального В.В. від 14.01.2021 (а.с. 13, 14); обліком транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , за період з 20.05.2019 до 24.05.2019 станом на 14.01.2021 (а.с. 15); даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску (а.с. 16); актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.01.2021 (а.с. 17).

Документів, підтверджуючих аварію, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб матеріали справи не містять. В письмових поясненнях ОСОБА_1 не підтвердив того факту, що він з приводу порушення строку доставлення автомобіля звертався в митний орган.

Статтею 460 МК України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.

Згідно зі ст. 263 ЦК України непереборною силою вважається надзвичайна і невідворотна за даних умов подія.

Посилання на неможливість вивезти транспортний засіб через пандемію не беруться до уваги, оскільки ці заходи не охоплюють весь період часу на який останній перевищив встановлений законом строк. Доказів про розлад здоров`я або перебування на лікуванні не надано.

З огляду на вищевикладене, обставин, передбачених ч. 1 ст. 460 МК України, з настанням яких діяння, передбачене ст. 481 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності під час судового розгляду не встановлено.

Заперечення, викладені у письмових поясненнях у справі, розцінюю як форму захисту та намаганням уникнути ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які вважаю достовірними та достатніми у даній справі.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; суддя, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника та ступінь його вини, у відповідності до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, яка є альтернативною, у виді конфіскації транспортного засобу легкового автомобіля марки «FORD», моделі «ESCORT», номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 , що вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 0056/30500/21 від 14.01.2021.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст. ст. 481 ч. 6, 527-529 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу легкового автомобіля марки «FORD», моделі «ESCORT», номер кузова НОМЕР_2 , державний реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай