Справа № 283/7/22
Провадження №3/283/64/2022
П О С Т А Н О В А

11 лютого 2022 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Тимошенко А.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм

- за статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 530290 ОСОБА_1 16.12.2021 року близько 14 години 10 хвилин на 124 км автодороги МО7 керував автомобілем марки «Volvo FH», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Kogel SN 24», д.н.з. НОМЕР_2 , та під час руху сталося пошкодження корду переднього лівого колеса на напівпричепі, що призвело до відшарування корду та резини, яке від`єдналося та пошкодило автомобіль марки «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобіль марки «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_3 , отримав механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав.

ОСОБА_1 в суді пояснив, що він дійсно 16.12.2021 року близько 14 години 10 хвилин на 124 км. автодороги МО7 керував автомобілем марки «Volvo FH», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Kogel SN 24», д.н.з. НОМЕР_2 , та під час руху почув глухий хлопок. Зупинивши автомобіль через деяку відстань, оскільки тільки там була необхідна розміром обочина, він побачив, що у напівпричепа пошкоджено переднє ліве колесо, яке лопнуло. Він почав його бортувати. Через деякий час під`їхали працівники поліції та повідомили йому, що він є учасником ДТП, оскільки шматки резини колеса потрапили в автомобіль марки «DAF XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_3 . Крім того пояснив, що коли він вирушав у рейс оглядав свій автомобіль не тільки сам, але автомобіль був також оглянутий відповідальними працівниками бази, які і видають путьові листи, якщо автомобіль повністю справний.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі зазначаються суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості необхідні для розгляду справи.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А від так, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Згідно з вимогами частини другої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із прецедентною практикою ЄСПЛ, відповідно до якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), пункт 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями статті 62 Конституції України встановлено, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі статтею 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за статтею 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які, повинні міститися в самому протоколі.

Так, у своїй Постанові від 08 липня 2020 року Верховний Суд у справі 463/1352/16-а вказав, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення покладено на суб`єкта владних повноважень.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.п. а п. 2.3. Правил дорожнього руху затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. В п.п. б п. 2.3. зазначено, що водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 252КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. а п. 2.3. Правил дорожнього руху затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами та доповненнями) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. В п.п. б п. 2.3. зазначено, що водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1 статті 247КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Згідно зі статтею 284КУпАП при наявності обставин, передбачених статтею 247КУпАП виноситься постанова про закриття справи.

Виходячи з принципів рівності усіх учасників процесу, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які закріплені в статті 129 Конституції України, практики Європейського суду з прав людини, а також завдань безпосереднього дослідження судом доказів у їх сукупності, встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку, що переконливі, беззаперечні та достатні докази на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги те, що жодних належних та допустимих доказів того, що колесо автомобіля розірвалося та сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , а також те, що ним були порушені вимоги Правил дорожнього руху, вказані у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, суд не вбачає в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 124, п. 1 ч. 1 статті 247, п. 3 статті 284 та статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана скарга до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А. О. Тимошенко