Провадження № 33/811/245/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі представника Львівської митниці Сліпенка Сергія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Бащука Олега Григоровича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 1 лютого 2022 року,

встановив:

цією постановою, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучене згідно протоколу №2358/20900/21 від 21 листопада 2021 року товар повернуто ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про порушення митних правил, 21 листопада 2021 року о 10 год. 41 хв., в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Рава-Руська-Хребене» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб (автобус) марки «SЕТRА» марки «S317» (регулярних перевезень - Щецин- Херсон), реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в якості водія переміщався ОСОБА_1 , що слідував з Республіки Польща в Україну.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій він заявив про наявність в нього товарів а саме: 1) особисті речі, продукти харчування в асортименті; 2) колеса бувші у вжитку у кількості - 4 шт.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 093», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено незадекларований жодним пасажиром за встановленою формою товари, а саме: 1) взуття нове, торгової марки «Lasocki», з маркуванням «МВ-КRIS-I3» в кількості 1 пара; 2) взуття нове торгової марки «LANETTI», з маркуванням «120АМ0228» в кількості 2 пари; 3) взуття нове, торгової марки «ELBRUS», з маркуванням «OJOS MID WP» кількості 1 пара; 4) взуття нове торгової марки «LANETTI», з маркуванням «S21C181A-1» в кількості 2 пари; 5) взуття нове торгової марки «REEBOK», з маркуванням «COMPLETE 3 LOW PY8649» в кількості 1 пара; 6) взуття нове торгової марки «REEBOK», з маркуванням «ROYAL COMPLETE SP GY2708 GY2708» в кількості 1 пара; 7) взуття нове торгової марки «НІ-ТЕС», з маркуванням «AVSAW17-HT-01» в кількості 1 пара.

Про наявність товарів ОСОБА_1 в процесі декларування та усного опитування не заявив, у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 МК України.

Згідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України № -0294 від 07 грудня 2021 року, загальна вартість вилучених предметів у справі про порушення митних правил 2358/20900/21 станом на 21 листопада 2021року становить 8289,90 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України вищевказані товари шляхом недекларування, тобто не заявивши за встановленою формою точні відомості про них, а саме - про їх кількість, та вартість. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 472 МК України.

Не погоджуючись з даною постановою представник Львівської митниці Бащук О.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього штраф в розмірі 8289,90 грн. та конфіскувати вилучений згідно протоколу про порушення митних правил товар, стягнути витрати за зберігання товару на складі предметів правопорушення.

Зазначає, що висновок суду є помилковим і необґрунтованим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, в результаті чого постанова суду винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.

ОСОБА_1 обравши смугу руху «червоний коридор» зобов`язаний був у відповідності до ст. 257 МКУ здійснити його декларування за встановленою формою.

Судом безпідставно надано перевагу доказам сторони захисту над іншими, зафіксованими органом доходів і зборів; порушено вимоги ст.ст. 245, 280, 283 КУпАП, допущено неповноту та необ`єктивність розгляду справи.

Дане порушення митних правил має особливий характер суспільної небезпеки, оскільки посягає на встановлені державою суспільні відносини, пов`язані із переміщенням через митний кордон України товарів.

Судом першої інстанції не враховано, що держава потенційно втратила надходження до Державного бюджету України у сумі 8289,90 гривень, яка дорівнює сумі санкції, передбаченої ст. 472 МК України.

Окрім того, винесена постанова, не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки - сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності.

9 березня 2022 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Лущанця М.В. про розгляд справи без його участі та ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та клопотання адвоката, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності адвоката Лущанця М.В. та його довірителя ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ представника Львівської митниці на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція ст. 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.

Згідно з положеннями ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ст. 368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів

Статтею 374 МК України, передбачено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Ураховуючи наведене, зі системного аналізу норм Митного кодексу України вбачається, що вартість товару, що переміщується через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується платіжними документами, якими стверджується вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Вказаних вимог закону, суду першої інстанції, під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну правову оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у:

-описом предметів від 21 листопада 2021 року ( а.с. 6), з якого вбачається, що вартість товару становить 8522,01 грн.;

-висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та дослідження №-0294 від 07 грудня 2021 року (а.с. 13-15) загальна вартість товарів, становить 8289,90 грн.

Доводи представника митниці проте, що постанова суд першої інстанції є незаконною та безпідставною, а висновок суду є помилковим,оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи не заслуговує на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови, суд першої інстанції, належним чином, повно та об`єктивно дослідив усі обставини справи та докази, надані сторонами (в процесі розгляду справи), та надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Представником Львівської митниці не доведено, а апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено, що дії ОСОБА_1 , представляють собою суспільну небезпеку та завдали значної шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , перевозив через митний кордон України товар, вартість якого не перевищувала встановлену законом допустиму норму для ввезення на митну територію України, а тому, відповідно до вимог ст. 374 МК України, у останнього не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару.

Отже, не можна розглядати, як порушення митних правил дії особи, яка не задекларувала товар, вартістість якого відповідає нормі ст. 374 МК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив.

Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог представника митного органу , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 1 лютого 2022 року, якою провадження у справі, щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України закрито - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці Бащука Олега Григоровича - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.