Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/64/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 )

визнано винуватим у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.,

за участю:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 11.10.2021 о 11:24 год. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 11194» д.н.з. НОМЕР_2 по бульвару Студентському в м.Кропивницькому, не врахував дорожню обстановку, в порушення п.13.3 Правил дорожнього руху не дотримався безпечного бокового інтервалу, повертаючи ліворуч та внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «MITSUBISHI» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, а за наслідком розгляду - постанову районного суду скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 18 листопада 2021 року він не був присутнім в судовому засіданні через об`єктивні підстави, а саме раптове погіршення здоров`я.

Копія постанови від 18.11.2021 судом не була йому вручена та / або направлена за місцем проживання.

За період листопада - грудня 2021 року він неодноразово телефонував до суду з метою отримати інформацію щодо розгляду справи, а у разі якщо винесено рішення, то надати його копію.

16 грудня 2021 року він звернувся до Ленінського районного суду міста Кіровограда з заявою про повідомлення дати призначення розгляду справи, а також з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки ні в поліції, ні в суді із справою його не ознайомили.

Не отримавши жодної відповіді ні письмової, ні по телефону, 29 грудня 2021 року він звернувся із скаргами до Ленінського районного суду міста Кіровограда, до Вищої кваліфікаційної комісії суддів та до Вищої ради правосуддя, в яких оскаржував дії судді, у якого на розгляді була справа.

15 січня 2022 року йому надійшло повідомлення з Ленінського районного суду міста Кіровограда, в якому зазначено про те, що відповідно до даних АСДС КП «Д-3» постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18 листопада 2021 року по справі № 405/7291/21 провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито і надіслано постанову по даній справі про адміністративне правопорушення.

По справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП стосовно нього ( ОСОБА_1 ) жодної інформації і копії постанови не надано.

До 21 січня 2022 року він не був обізнаний про те, що винесено рішення суду стосовно нього та визнано винним за ст. 124 КУпАП.

21 січня 2022 року в суді він дізнався, що 18 листопада 2021 року було винесено постанову, якою його визнано винним за статтею 124 КУпАП, копію якої направлено поштою. Але даного поштового відправлення він не отримував, та на його вимогу у той же день отримав копію постанови.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що на його переконання оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права є незаконною і необґрунтованою, при винесенні постанови судом неповно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а відтак підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, суд прийшов до висновку про його винуватість з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин дорожньої - транспортної пригоди, та порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху, так як він рухаючись по правій полосі не дотримався безпечного бокового інтервалу та виїхав на ліву смугу, створивши небезпеку для дорожнього руху, що призвело до зіткнення з транспортний засіб «MITSUBISHI» д.н.з НОМЕР_3 .

Однак, під час оформлення працівниками поліції даної дорожньо-транспортної пригоди, ним було заявлено усне клопотання про внесення до протоколу свідка ОСОБА_3 , який на момент пригоди знаходився в автомобілі ВАЗ 11194 реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким він керував.

Крім того, на ім`я поліцейського сержанта поліції Гринів І.М. було подано клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_3 , а також встановлення двох невідомих осіб, які на момент скоєння ДТП перебували біля перехрестя, де сталася ДТП, були її безпосередніми очевидцями. Але на це клопотання реакції не поступило. Свідок ОСОБА_3 не був внесений до протоколу, інших свідків поліція розшукувати відмовилась.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення йому надано не було.

Таким чином, районний суд робить висновок в його винуватості в скоєнні ДТП лише на підставі пояснень іншого учасника - ОСОБА_2 . Проте, навіть при суб`єктивному поясненні останнього, оскільки він є заінтересованою особою, суд чомусь не звертає уваги на його пояснення про те, що ширина дороги зменшилася за рахунок припаркованих на узбіччі автомобілів і вказує на те, що ширина ділянки дороги для руху в одному напрямку дороги по бульвару Студентський на місці де сталося ДТП - 6 метрів. Але чомусь суд не звернув уваги на вказані пояснення ОСОБА_2 і не прийняв до уваги те, що на момент пригоди ширина дороги була вужче 6 метрів. Поза розумним сумнівом, враховуючи те, що за рахунок стоячих на узбіччі автомобілів ширина однієї смуги руху в одному напрямку була менше 3 метрів кожна.

Таким чином, судом зроблено висновок, що ділянка дороги в місті Кропивницький по бульвару Студентський в напрямку вулиці А.Тарковського поза розумним сумнівом має дві смуги руху в одному напрямку(в напрямку руху від центру міста) завширшки по 3 метри кожна. Поряд з цим, з матеріалів справи (зокрема, схеми місця ДТП) вбачається, що зіткнення відбулося саме на лівій смузі, по якій рухався транспортний засіб Mitsubishi д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

При цьому суд посилається на пункт 11.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до пункту 11.1 Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Але враховуючи висновок суду про дві смуги руху в одному напрямку суд чомусь ігнорує приписи пунктів 11.2 Правил дорожнього руху України, згідно якого:

«На дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.» та пункту 11.5 ПДР який вказує на те, що:

«На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)».

Таким чином ОСОБА_2 який керував автомобілем «MITSUBISHI» д.н.з НОМЕР_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, які визначають розташування транспортних засобів на дорозі.

Пунктом 13.3 Правил дорожнього руху України встановлено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху. Він не здійснював ні обгону, ні випередження, ні об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду.

На момент скоєння ДТП автомобіль яким керував ОСОБА_2 знаходився позаду автомобіля яким він керував, та він прискорившись здійснював випередження не врахувавши те що ширина ділянки дороги не дає змоги цього зробити оскільки вона вужча допустимої.

На думку апелянта ОСОБА_2 зробив це навмисно. Крім того випередження останній здійснював перед перехрестям.

Також не відповідає дійсності те, що ним при виконанні повороту не було включено світловий показчик. Як і передбачено правилами дорожнього руху України на відстані приблизно 50 метрів від повороту на ліво він включив лівий показчик повороту.

Також, апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його участі.

25 жовтня 2021 року він захворів і враховуючи те, що в даний час пандемія, відповідно до ст. 268 КУпАП в письмовій формі він звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Але судове засідання 25 жовтня 2021 року відбутися не могло оскільки відповідно до наказу голови Ленінського районного суду від 21 жовтня 2021 року № 330/В суддя Майданніков О.І. з 25 по 29 жовтня 2021 року перебував у відпустці.

18 листопада 2021 року він з`явився до суду, але раптово йому стало погано, відчув сильний головний біль, підвищився артеріальний тиск. За станом здоров`я він не міг фізично захищати свої інтереси і тому звернувся з заявою про відкладення розгляду справи на іншу дату. Затягування справи з його боку не було. В першому випадку судове засідання не відбулося і основна причина це відпустка судді, не зрозуміло тільки чому суддя знаючи про відпустку призначив справу на цей день.

В другому випадку 18 листопада 2021 року він не зміг бути присутнім в судовому засіданні через об`єктивні підстави раптове погіршення здоров`я.

Таким чином немає підстав вважати, що він недобросовісно використовував процесуальні права, які б вказували на намагання затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, адже в день засідання він вчасно приїхав до суду, незважаючи на те, що проживає в іншому населеному пункті, що знаходиться в тридцяти кілометрах від міста Кропивницький.

З урахуванням вказаного ОСОБА_1 вражає, що він був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом, а саме ст. 268 КУпАП права, якими наділена особа, котра притягується до адміністративної відповідальності, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, докази, заявляти клопотання про виклик свідків, при необхідності проведення експертизи. Отже, судом першої інстанції не було забезпечено реального доступу до правосуддя, а тому постанову суду не можна вважати законною, тому вона підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника дородньої транспортної пригоди ОСОБА_2 , допитавши за клопотанням апелянта свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , апеляційний суд приходить до висновку, що пропущений строк на подання апеляційної скарги слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутнім не був. Копію постанови суду від 18.11.2021 направлена за адресою місця проживання ОСОБА_1 08.12.2021. Проте, даних щодо отримання останнім копії судового рішення у матеріалах справи немає.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 він 16.12.2021, він отримав копію оскаржуваної постанови 21.01.2022, що підтверджується його підписом, та про що він зазначає у своїй апеляційній скарзі.

Виходячи саме з цих підставі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції 24.01.2022, тобто в межах десятиденного строку на оскарження постанови суду першої інстанції з дня отримання ним копії постанови суду.

У зв`язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи ОСОБА_1 , про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови районного суду, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про вручення йому копії постанови суду у відповідності до положень ст. 285 КУпАП.

Враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п.п. п. 13.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху) під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно з п. 2.3 б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 13.3 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 13.3 ПДР України, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Висновки судді районного суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильними, та такими, що ґрунтуються на сукупності належних, допустимих та взаємоузгоджених між собою доказів, які були досліджені судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 11.10.2021 серії ААБ №227057, згідно якого ОСОБА_1 11.10.2021 об 11 год. 24 хв. у м. Кропивницькому по бульв. Студенському, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 11194» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, повертаючи ліворуч, та внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «MITSUBISHI» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.13.3 ПДР При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.п.1);

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.10.2021, з якої убачається, що ДТП відбулося за адресою: бульв. Студенський, м. Кропивницький на перехресті з вул. А.Тарковського. Ширина проїзної частини дороги де відбулося зіткнення транспортних засобів «ВАЗ 11194» д.н.з. НОМЕР_2 та «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_3 становить 6 м. Місце зіткнення транспортних засобів позначено на схемі. Опис пошкоджень отриманих обома транспортними засобами свідчить, що зіткнення відбулося в середню бокову частину т/з «ВАЗ 11194» передньою правою частиною т/з «Mitsubishi». Вказана схема місця ДТП без зауважень підписана водієм т/з «Mitsubishi», водій ОСОБА_1 від підпису відмовився;

- поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , наданими ним в судовому засіданні районного суду, з яких убачається, що 11.10.2021 о 11:24 він рухався на своєму автомобілі «Mitsubishi» по просп. Студентському з боку вул. Велика Перспективна в бік вул. Михайлівська та на перехресті з вул. Тарковського, займаючи крайнє ліве положення на проїзній частині (у зв`язку з тим, що права сторона узбіччя зайнята була припаркованими автомобілями). Автомобіль, який рухався з правого від нього боку (без увімкнення покажчика повороту) почав різко повертати ліворуч, чим спричинив ДТП. Зазначив, що він вживав ряд заходів щодо уникнення зіткнення з іншим транспортним засобом, однак уникнути зіткнення не вдалося. В наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

- аналогічними письмовим поясненнями наданими ОСОБА_2 на місці пригоди працівникам поліції, та які містяться у матеріалах справи.

Отже, на підставі встановленого в судовому засіданні апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і дав їм належну оцінку, тому дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , його письмових пояснень, наданих до апеляційного суду, а також пояснень наданих безпосередньо у судовому засіданні убачається, що він свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнає повністю.

Зокрема апелянт пояснював, що суд першої інстанції встановив, що проїзна частина дороги має дві смуги руху в одному напрямку(в напрямку руху від центру міста) завширшки по 3 метри кожна. Зіткнення транспортних засобів відбулося саме на лівій смузі, по якій рухався транспортний засіб Mitsubishi д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Однак, суд на його думку залишив поза увагою те, що за відсутності розмітки або дорожніх знаків ширина смуги визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. ОСОБА_1 посилається на приписи пунктів 11.2 Правил дорожнього руху України, та вважає, що саме ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, які визначають розташування транспортних засобів на дорозі, оскільки він не здійснював ні обгону, ні випередження, ні об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду. Та в момент ДТП автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , знаходився позаду автомобіля, яким він керував, та він прискорившись здійснював випередження не врахувавши те, що ширина ділянки дороги не дає змоги цього зробити оскільки вона вужча допустимої.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що він завчасно до виконання маневру включив покажчик лівого повороту, а саме приблизно за 50 метрів від повороту.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 були допитані свідки, які надали наступні покази.

Свідок ОСОБА_3 зазначив, що він являється батьком ОСОБА_1 , 11.10.2021 приблизно о 11:20 год. він перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 11194» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням його сина. Вони рухалися з боку вул. В. Перспективної по бульвару Студентському в сторону вул. Михайлівської. Наблизившись до перехрестя з вул. А. Тарковського, ОСОБА_1 включив покажчик лівого повороту. Вже коли автомобіль на якому вони рухалися почав виконували маневр, він почув звук прискорення двигуна іншого автомобіля та відчув поштовх зіткнення. Вийшовши з автомобіля побачив, що відбулося зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», з якого вийшов ОСОБА_2 та відразу заявив що винуватий саме він.

Свідок ОСОБА_4 пояснив апеляційному суду, що 11.10.2021 до обіду ( точного часу не пам`ятає), він йшов по бульв. Студенському в бік вул. В.Перспективної. Під час свого руху помітив автомобіль «Калина» (Ваз 11194) та звернув на нього увагу, оскільки той мав незвичайний спойлер. Вказаний автомобіль рухався з боку вул. В.Перспективної по лівому краю дороги наближаючись до перехрестя з включеним покажчиком лівого повороту. Потім він почув звук гальм та повернувся і побачив, як автомобіль «Калина» повертав а синій автомобіль, який рухався позаду зіткнувся з ним. Він, як водій вважає, що синій автомобіль не збирався гальмувати.

Так, з показів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 убачається, що транспортний засіб «ВАЗ 11194» д.н.з. НОМЕР_2 рухався у лівій смузі, тобто завчасно зайняв відповідну смугу для повороту ліворуч та завчасно включив покажчик повороту.

Проте, зі схеми місця ДТП, як і з фотознімків долучених до матеріалів справи убачається, що автомобіль «ВАЗ 11194» д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться на перехресті. Задня права частина вказаного автомобіля розташована від правої частини дороги на відстані 3.79 м., передня частина на відстані 5 м., при загальній ширині дороги 6 м., що свідчить про його розташування під кутом відносно проїзної частини. Дана обставина дає підстави прийти до висновку, що місце розташування транспортного засобу при повороті ліворуч не було з крайнього лівого ряду, як це регламентовано п.п. 10.4, 11.3, 11.5 ПДР України. При цьому, місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на початку перехрестя, що підтверджує пояснення ОСОБА_2 про те, що автомобіль, який рухався з боку правого від нього почав різко повертати ліворуч, внаслідок чого і відбулося зіткнення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки надані ними пояснення не підтверджуються зібраними по справі доказами та суперечать їм. Крім того, свідок ОСОБА_3 є батьком особи яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому є зацікавленою особою у позитивному для нього рішення по справі.

Покази свідків про те, що ОСОБА_1 включив покажчик повороту також не спростовують його винуватості, оскільки покажчик повороту у даному випадку не надає переваги у русі, а водій мав переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, як це передбачено п. 10.1 ПДР.

Водночас виходячи з аналізу механізму та характеру пошкоджень транспортних засобів, а також з наявних у матеріалах справи доказів, в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 під час виконання маневру повороту ліворуч не відповідали вимогам ПДР України, зокрема вимогам п. 13.3 ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи покази свідків, апеляційний суд вважає, що вони не спростовують висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що суддя районного суду неповно з`ясував обставини справи, у зв`язку з чим висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

Також, безпідставними є доводи апелянта про порушення його прав передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема те, що йому не було забезпечено реального доступу до правосуддя.

З матеріалів справи убачається, що з Управління патрульної поліції матеріали справи надійшли до суду 13.10.2021. Судовий розгляд було призначено на 25.10.2021.

Відповідно до клопотання ОСОБА_1 , у призначене судове засідання на 25.10.2021 він з`явитися не може у зв`язку з хворобою, проте бажає приймати участь та просив відкласти розгляд справи до одужання.

В призначене судове засідання на 18.11.2021 ОСОБА_1 не з`явився та подав до суду заяву у якій зазначив, що він прибув до суду та йому стало погано, просив знову відкласти розгляд справи.

При цьому,апеляційний суд звертає увагу, що обидва рази ОСОБА_1 , посилаючись на стан здоров`я та хворобу, клопотання щодо відкладення розгляду справи подав до канцелярії суду особисто.

В той же час, ОСОБА_1 ні суду першої інстанції ні апеляційному суду жодних належних доказів про його перебування у зазначений період на лікуванні не надав, а отже і підстави зазначені останнім у своїх клопотанням слід вважати надуманими та необгрутнованими.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з наведеного, рішення судді районного суду про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 є правильним, оскільки такі дії свідчать про намагання особою затягування розгляду справи.

Крім того, апеляційним судом під час перегляду справи забезпечено ОСОБА_1 реалізацію прав, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

При накладені адміністративного стягнення судом першої інстанції дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції ст.124 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є законним та справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки достатніх та законних підстав для скасування постанови районного суду немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко