Справа № 127/4008/22
Провадження № 3/127/1080/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2007 року народження, який 21.12.2021 по АДРЕСА_2 вчинив дрібне хуліганство в під`їзді будинку та розпилив газовий балончик.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не зовсім відповідають дійсності. Зокрема, заявниця протягом тривалого часу втручалась у спілкування сина з дівчиною, постійно погрожувала йому, провокувала його. Не заперечувала факту використання сином газового балончика, який він відібрав у заявниці.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Зі змісту частини першої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Аналізуючи надані суду матеріали, суд враховує, що в матеріалах справи наявна копія протоколу звернення ОСОБА_3 до лікаря. Відомості, зафіксовані у зазначеному протоколі щодо виявлених у ОСОБА_3 ушкоджень, узгоджуються з відомостями, викладеними у її заяві про вчинення відносно неї правопорушення, а також з її письмовими поясненнями. При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні фактично не заперечувала факту застосування сином газового перцевого балончика відносно ОСОБА_3 . Клопотання про витребування інших документів чи виклик свідків з метою підтвердження чи спростування відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заявила. Тому, аналізуючи надані суду матеріали у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт застосування неповнолітнім ОСОБА_2 газового балончика у під`їзді будинку АДРЕСА_2 .

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КпАП регламентовано перелік питань, які орган (посадова особа) вирішує при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Як суд зауважив вище, зі змісту частини першої статті 184 КпАП слідує, що адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо її неповнолітнього сина, що призвело до вчинення останнім дрібного хуліганства. Адміністративні відповідальність за вчинення дрібного хуліганства передбачена статтею 173 КпАП.

Адміністративна відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачена КпАП визначена частиною третьою статті 184 КпАП. В судовому засіданні встановлено, що на час вчинення діяння, яке є предметом судового дослідження, ОСОБА_2 було повних 13 років, тобто є малолітньою особою в розумінні частини першої статті 31 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Також вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Частиною другою статті 184 КпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 184 КпАП, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

На підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 КпАП, суду надана копія постанови суду від 16.07.2021, отримана з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі ЄДРСР), в якій відомості про особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, знеособлені. На підтвердження того, що до відповідальності притягнута саме ОСОБА_1 суду наданий витяг з веб-порталу судової влади про присвоєння справі єдиного унікального номеру.

Разом з тим, статтею 24 КпАП визначено види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою.

Вирішуючи питання щодо прийнятності наданої суду копії постанови, отриманої з ЄДРСР, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» (далі Закон № 3262-IV) загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Зі змісту частини першої статті 7 Закону № 3262-IV випливає, що у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені такі відомості: 1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; 2) реєстраційні номери транспортних засобів; 3) номери банківських рахунків, номери платіжних карток; 4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні; 5) інші відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями.

Згідно з визначенням, наданим у пункті 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі Закон № 5492-VI) ідентифікація особи встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Отже, надані суду документи не дають правових підстав для ствердження, що особа1, притягнута до відповідальності на підставі постанови від 16.07.2021, є саме ОСОБА_1 . Тому, на переконання суду, правові підстави стверджувати про наявність у її діянні складу ознак повторності відсутні. Саме тому суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КпАП, за ознаками ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з метою попередження вчинення нею нових правопорушень у майбутньому, суд враховує положення статті 22 КпАП, відповідно до яких при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Чинний КпАП не містить визначення малозначного правопорушення та відповідних вказівок на його ознаки. При цьому, суд вважає за доцільне звернути увагу на постанову Вищого адміністративного суду України від 14.12.2016 у справі К/800/17615/16, відповідно до якої у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Суд враховує, що ОСОБА_1 , згідно з наданими суду матеріалами, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, дії останньої не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, а тому є всі підстави відповідно до статті 22 КпАП визнати вказане правопорушення малозначним та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Зі змісту частини другої статті 284 КпАП випливає, що при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 22, 184, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: