ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Данильчук Н.Б. на постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 березня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, - накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 26.12.2021 р. о 15:10 год. на автодорозі М19-451 км керував транспортним засобом VOLKSWAGEN LT 46 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку із застосуванням спецприладу ALCOTEST DRAGER 7510 ARMF 0335, результат - 0,39%, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Данильчук Н.Б. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що після проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора, його підзахисному ОСОБА_1 було оголошено

ЄУНСС №716/46/22 Суддя у І інстанції: Пухарєва О.В.

Провадження №33/822/198/22 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

позитивні результати огляду - 0,39 проміле, при допустимих 0,2 проміле, проте, останній вказав працівникам поліції, що він алкоголю не вживав, і це можна простежити на долученому до матеріалів справи відеозаписі. При цьому, ОСОБА_1 додав фразу: «виходить, що випив квасного молока і вже п`яний?» однак, на сказані слова, доводи та пояснення ОСОБА_1 працівники поліції жодними чином не відреагували та не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. 266 КупАП, після висловлення незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, працівники поліції повинні були запропонувати пройти повторний огляд на стан сп`яніння в найближчому лікарському закладі, проте такої пропозиції не надходило.

Також зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та відповідних матеріалах, відсутні дані, що відеозапис, доданий до матеріалів справи, проведено спеціальним технічним засобом, який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень ПДР.

Просить скасувати постанову Заставнівського районного суду від 03 березня 2022 р., а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката Данильчук Н.Б. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , заслухавши пояснення учасників судового засідання (правопорушника та його адвоката), дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, згідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за невиконання зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступними доказами.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №326595, згідно якого 26.12.2021 о 15 год. 10 хв. на автодорозі М19-451 км, останній керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN LT 46» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився на місці за допомогою приладу Alcotest Drager 7510 ARMF0335, результат якого склав 0,39‰, чим порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

На думку суду, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення. Окрім того, даний протокол підписано особисто ОСОБА_1 і будь якої незгоди із ним не заявлено.

Більше того, в своєму поясненні наданому до після ДТП, ОСОБА_1 вказав, що 25 грудня 2021 року о 21 годині, тобто ввечері, вживав вино й зроблено відмітку, що пояснення ним прочитано та з його слів записано вірно, засвідчено власним підписом.

Слід зазначити, що проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його вина у вчиненому, доводиться відеозаписами СЕ-00180 та СЕ-00087 наявними в матеріалах адміністративного провадження, які узгоджуються з іншими матеріалами справи і у своїй сукупності свідчать про вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів видно, що огляд проводився у зв`язку з виявленою у ОСОБА_1 ознакою - запах алкоголю з порожнини рота.

Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився за допомогою Alcotest 7510 ARMF-0335, на місці зупинки транспортного засобу, результат якого склав 0.39 ‰, відповідно до роздруківки.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази є належними та допустимими й доводять ту обставину, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, будь яких пояснень чи не згоди з оформленням матеріалів адміністративного провадження, ОСОБА_1 не було висловлено та не заявлено одразу, а дії працівників поліції не були предметом розгляду в адміністративному суді.

Отже, твердження сторони захисту, в частині того, що ОСОБА_1 неодноразово на відео вказує про вживання кисляку, не заслуговує на увагу суду та є нічим іншим, як способом уникнення відповідальності останнього за вчинене. Більше того, в своїх поясненнях від 26.12.2021 р (а.с.5) наданих після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не вказував про вживання саме того напою, про який говорить адвокат, а зазначив про вживання вина напередодні, у зв`язку з чим керування транспортним засобом було передано його сину (а.с.6).

Що стосується доводів захисту, що працівник поліції мав запропонувати ОСОБА_1 поїхати до закладу охорони здоров`я, також не можуть бути взяті судом до уваги, так як його підзахисний не виявив не згоди з результатом приладу на виявлений стан сп`яніння, а лише вказував про те, що пив кисляк.

За таких обставин, вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріали справи, які підтверджують стан його сп`яніння. Будь-яких зауважень, доповнень чи заперечень правопорушником надано не було. Крім того, неправомірні чи упереджені дії працівників поліції, з огляду на заперечення перебування ним в стані алкогольного сп`яніння, не були ним доведені в суді першої та апеляційної інстанцій.

Підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, працівниками поліції проведено огляд у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції.

Районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема і відео з бодікамер поліцейських та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, як про те апелює адвокат в інтересах свого підзахисного ОСОБА_1 - немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Данильчук Н.Б. - залишити без задоволення, а постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 03 березня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська