Справа № 127/2695/22
Провадження № 3/127/760/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.20224.03.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В ході здійснення перевірки 14.01.2022 діяльності ТОВ «Торговий дім «Сан Ойл» встановлено, що ОСОБА_1 здійснює провадження господарської діяльності на АЗС за адресою: автодорога Львів Кіровоград Знам`янка (с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, кіоск № 114) без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелом, який передбачений ст. 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря».

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він не є суб`єктом правопорушення, натомість він працює директором АЗС. Саме тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КпАП) провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суд враховує, що чинний КпАП не містить легального визначення поняття «господарська діяльність», а тому дана норма є бланкетною. Разом з тим, частиною першою статті 3 Господарського кодексу України (далі ГК) регламентовано, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

На підтвердження правових підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надав суду копію наказу про переведення на іншу роботу, згідно з яким останній з 25.09.2018 призначений начальником станції (керівник). Також ОСОБА_1 надав суду витяги з Єдиного державного реєстру судових рішень про закриття провадження у аналогічних справах у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити, що чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» а також іншими чинним нормативно-правовими актами не встановлена прецедентна система права в України, тому судові рішення в аналогічних справах не є джерелом права (крім висновків ВС, які мають бути враховані при застосуванні таких норм права частина шоста статті 13 Закону). Тому посилання ОСОБА_1 на надані суду витяги в якості підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення суд оцінює критично.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (далі Закон № 2707-XII) місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання зобов`язані вживати необхідних заходів для запобігання та недопущення перевищення встановлених санітарними нормами рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на середовище життєдіяльності людини.

Наведена правова норма також містить посилання на суб`єктів господарювання. Саме тому суд вважає за доцільне з метою оцінки доводів ОСОБА_1 щодо відсутності правових підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності проаналізувати його повноваження у межах наданих суду доказів.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 надав суду копію наказу про його переведення на посаду директора.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про господарські товариства» (далі Закон № 1576-XII) у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Згідно з частиною другою статті 62 Закону № 1576-XII дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

При цьому частиною третьою статті 62 Закону № 1576-XII визначено, що дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства.

Згідно з частиною четвертою статті 62 Закону № 1576-XII дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Копію статуту щодо наявності застережень в частині повноважень директора ОСОБА_1 суду не надав. Також ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів, які б свідчили, що він не був уповноваженим діяти від імені товариства. Саме тому посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що він не є суб`єктом правопорушення суд оцінює критично.

Отже, оцінюючи доводи ОСОБА_1 , надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт провадження кіоском № 114 АЗС ТОВ «Торговий дім «Сан Ойл» господарської діяльності без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарним джерелом, який передбачений статтею 13 Закону № 2707-XII, а тому дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КпАП.

Вирішуючи питання щодо виду і розміру адміністративного стягнення, яке слід застосувати до ОСОБА_1 з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень, суд враховує, що відомості, які б свідчили, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності, суду не надані. Суд також враховує, що хоч ОСОБА_1 не визнавав винуватість у вчиненні правопорушення, однак суду повідомив, що він був не обізнаний про правове регулювання правовідносин щодо викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря (наявність відповідного дозволу). Така необізнаність в силу приписів частини другої статті 68 Конституції України, якою визначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності. Не були встановлені в судовому засіданні й обставини, які свідчать про щире каяття ОСОБА_1 . Саме тому суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 164, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: