ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/218/22 Справа № 175/4913/21 Суддя у 1-й інстанції - Бровченко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним, за ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 мсіяців.

Згідно оскаржуваної постанови, 10.11.2021 року о 14:20 годині на автодорозі М-30 в районі будинку № 1 по вул. Молодогвардійській у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним автомобілем «DAF CF85.460» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «SCHMITZ Ski24 SL72» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ВКК Спецмаш МКД-11-07.11» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду і який після зіткнення здійснив некерований рух і зіткнувся з автомобілем «Mercedes-Benz 8150» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який в свою чергу здійснив некерований рух і скоїв наїзд на відбійник, після чого напівпричіп «SCHMITZ Ski24 SL72» реєстраційний номер НОМЕР_2 скоїв зіткнення з автомобілем «SUZUKI VITARA» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_4 , який зупинився у попутному напрямку в правій смузі для руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, постанову суду скасувати та прийняти нову, якою накласти на нього, за вчинення адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , не оскаржуючи фактичних обставин справи, посилається на необґрунтованість висновку суду в частині накладення на нього адміністративного стягнення. Звертає увагу на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, зокрема те, що апелянт вперше притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи свою вину визнав та щиро покаявся у скоєному правопорушенні. Окрім того, зазначає, що через позбавлення його права керуванням транспортними засобами він фактично залишається без єдиного та основного джерела доходу та можливості утримувати свою родину, нормального існування та забезпечення повсякденних потреб, оскільки у його сім`ї він єдиний хто має дохід, через що такий вид стягнення є занадто суворим для нього.

Разом з тим, апелянт зазначає, що має можливість сплатити штраф та у справі відсутні обставини, які обтяжують його відповідальність, тому просить постанову суду першої інстанції скасувати.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Ільїн О.М. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечували проти її задоволення.

Потерпілий ОСОБА_2 надіслав заяву, в якій підтримав вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення учасників, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши її доводи з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Викладений в постанові суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими, виходячи з такого.

Зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП й в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що на думку апеляційного суду є достатнім та співрозмірним вчиненому ОСОБА_1 правопорушенню та досягнення меті перевиховання особи.

Посилання апелянта на те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності, свою вину визнав та щиро покаявся у вчиненому, а також відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих, є недостатнім для зміни адміністративного стягнення з позбавлення спеціального права на штраф, з огляду на обставини справи, де дорожньо-транспортна пригода відбулась в межах населеного пункту, з пошкодженням 4 транспортних засобів, біля пішохідного переходу, в денну пору доби, а також з урахуванням стану дорожнього покриття проїзної частини та за відсутності будь-яких обставин, які б обмежували видимість правопорушника під час порушення ним правил ПДР, що свідчить про неуважність ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом та нехтування ним вимогами цих Правил.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що через позбавлення ОСОБА_1 права керуванням транспортними засобами він фактично залишається без основного джерела доходу та можливості утримувати свою родину, то доказів на підтвердження цих доводів суду надано не було та ці обставини не зменшують тяжкості вчиненного, і в цьому випадку не можуть бути підставою для зміни виду стягнення на біль м`який.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідивши доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови, через суворість накладеного адміністративного стягнення, вважає їх не обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, при визначенні адміністративного стягнення достатньо врахував всі обставини цієї справи, а тому постанова суду, є законною та обґрунтованою.

Отже, враховуючи конкретні обставини справи, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, які є суттєвими, характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 , без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко