Справа № 496/500/22
Провадження № 3/496/699/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Військової частини НОМЕР_1 , відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 25-го прикордонного загону, який проживає за адресою: АДРЕСА_1
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У протоколі № 165139 від 31.01.2022 року зазначається, що на адресу 25 прикордонного загону надійшов лист від 06.12.2021 р. № 16/198 «щодо можливих порушень» за підписом НВВБ «Південь» підполковника - ОСОБА_2 , а якому зазначалось, що 01.12.2021 р. начальнику ВІПС «Градениці» старшому лейтенанту ОСОБА_3 надійшла доповідь від СЗПН ВІПС «Градениці» про те, що на Кучурганське водосховище з пункту базування «Прибой» вийшло 6 плавзасобів по завершенню навігаційного періоду. В результаті чого начальник ВІПС «Градениці» старший лейтенант ОСОБА_4 не вжив заходи щодо притягнення до адміністративної відповідальності адміністрацію пункту базування «Прибой» за порушення правил прикордонного режиму, а саме за випуск плавзасобів на воду по завершенню навігаційного періоду. Посадова особа, яка склала протокол, вважає, що в діях ст. л-та ОСОБА_4 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, та пояснив, що йому будо відомо про факт наявності 6 любительських човнів на Кучерганському водосховище, однак виконати вимоги щодо притягнення до адміністративної відповідальностіадміністрацію пункту базування «Прибой» за порушення правил прикордонного режиму не мав змоги, оскільки не має доступу до берегу водосховища, так як в притул до берега розташовані чужі домоволодіння з огорожею, про що неодноразово повідомляв вищим посадовим особам.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 251 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.
Тобто, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або належне виконання військово службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Так, якщо особа взагалі не мала можливості проявити ставлення до своїх службових обов`язків (в даному випадку старший лейтенант ОСОБА_4 повідомив суд, що фізично не зміг виконати свої обов`язки, через зайняту берегову лінію), тому суд немає можливості прийти до висновку про недбале чи несумлінне ставлення ОСОБА_5 до своїх обов`язків.
Крім зазначеного, проаналізувавши діюче законодавство у сфері діяльності прикордонної служби, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 221-1 КУпАП, від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:
начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники;
інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.
В протоколі зазначається, що ст. л-т. В. Вовчик, знаючі про порушення діючої заборони виходу на воду плавзасобам, не притягнув до відповідальності адміністрацію причалу «Прибой», яка допустила такий вихід.
Однак матеріали справи не містять доказів, що ст. л-т. ОСОБА_4 є посадовою особою, яка наділена правом складати протоколи за порушення пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.
Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Умисність та усвідомленість, протиправний характер дій ОСОБА_1 , що полягала у недбалому ставленні до служби, та обов`язок складати відповідні протоколи не доведено.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУПАП, оскільки не доведено його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому справа про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.
Згідно до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Буран