єдиний унікальний номер справи 546/97/22
номер провадження 3/546/75/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , громадянка України, фізична особа підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

До Решетилівського районного суду 11.02.2022 надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29.11.2021 о 11 год. 40 хв. в магазині непродовольчої торгівлі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено, що:

- на вході до закладу торгівлі не розміщена інформація щодо профілактики коронавірусної хвороби;

- не розраховано кількість одночасного перебування відвідувачів у закладі з розрахунку 1 особа на 10 м2 площі зали обслуговування;

- не дотримано принцип соціального дистанціювання 1,5 м між працівниками та відвідувачами;

- не забезпечено інформування відвідувачів щодо встановлених обмежень та умов обслуговування в закладі.

Таким чином фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було порушено п. 2, п. 4 та п. 8 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 (далі Тимчасові рекомендації). Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, було подано: протокол про адміністративне правопорушення № 001068 від 29.11.2021, в якому зазначені обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 (а.с. 6-7); лист-опитувальник від 29.11.2021, в якому зазначені виявлені порушення вимог підзаконних нормативно-правових актів (а.с. 8-10).

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Норми статті 280 КУпАП визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення № 001068 від 29.11.2021 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП України складений головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Полтавського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Васютою Т.П.

Статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Уповноважені посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини, уповноважених підрозділів ветеринарної міліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 42-1, 42-2, 107, 166-22, 188-22 КУпАП. Проте стаття 44-3 КУпАП в даному переліку відсутня.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, ветеринарної медицини, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.04.2019 № 182, вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для виконання посадовими особами компетентного органу та його територіальних органів, яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 42-1, 42-2, 107-107-2, 166-22, 188-22, 238 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Таким чином, Головне управління Держпродспоживслужби не наділене повноваженнями на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 44-3 КУпАП. Такі повноваження мали відповідні посадові особи органів державної санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 348 від 29 березня 2017 року, на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).

Водночас, положення даного пункту не можуть самі по собі наділяти посадових осіб Держпродспоживслужби повноваженнями складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 44-3 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 2 КУпАП, зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України.

Враховуючи викладене, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений неуповноваженою особою, а тому є недопустимим доказом та не може бути покладений в основу підтвердження її вини у вчиненні правопорушення.

Висновок суду узгоджується із висновками Полтавського апеляційного суду, викладеними у постановах від 23 лютого 2021 року у справі № 546/847/20, від 27 липня 2021 року у справі № 543/426/21, від 31 січня 2022 року у справі № 526/2897/21, від 02 лютого 2022 року у справі № 526/2940/21 та ін.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення лист-опитувальник жодного доказового значення не має, оскільки він є невід`ємним додатком протоколу про адміністративне правопорушення, який, як вже було зазначено вище, є недопустимим доказом.

Крім того слід зазначити, що диспозиція частини 1 статті 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Стаття 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає повноваження головного державного санітарного лікаря України, зокрема вносити на затвердження центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, проекти актів, якими встановлюються державні санітарні норми та правила, санітарно-епідеміологічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти.

Отже, у головного державного санітарного лікаря України відсутні повноваження на встановлення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Тобто, Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09 травня 2020 року № 17, не є актами законодавства, що встановлюють правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, за порушення яких передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Суд при оцінці наявних у справі доказів враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, норми ст. 245, 251, 278, 280 КУпАП, об`єктивні докази, які б «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд доходить висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 61, 62 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 7, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Зіненко