Справа 688/619/22
№ 3/688/262/22
Постанова

Іменем України

16 березня 2022 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №166968 від 22 лютого 2022 року ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 21 лютого 2022 року о 23 год. 29 хв. по вул. Залізнична, 10, в м. Шепетівка Хмельницької області, керуючи транспортним засобом марки «Viper», без реєстраційного номера з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у лікувальному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своїм процесуальним правом не скористався, заяв про відкладення розгляду справи, чи про розгляд справи у його відсутності не надавав, своєї позиції щодо обставин вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, не висловив.

Дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки перешкод для такого розгляду, визначених ч. 3 ст. 268 КУпАП, немає та закриття провадження в справі з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає в тому часлі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вчинене повторно протягом року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №166968 від 22 лютого 2022 року, до якого долучено копію постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.03.2021 року, яка набрала законної сили 26.03.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі у встановленому законом порядку та його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу імперативного припису, викладеного у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В розумінні КУпАП актом звинувачення є саме протокол про адміністративне правопорушення. А тому, формулювання обвинувачення, яке викладається уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Відомості, надані особі відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності повинні бути достатніми для повного розуміння останньою суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Суд не вправі самостійно змінювати суть обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в судовому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

До протоколу про адміністративне правопорушення також долучено рапорт чергового Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Тимощука А.О., відповідно до якого в Журналі ЄО 22.02.2022 року за №1293 зареєстровано повідомлення зі служби 102, здійснене працівниками поліції про те, що 22.02.2022 року о 00 год. 03 хв. в м. Шепетівка по вул. Залізнична, 33, ОСОБА_1 керував незареєстрованим мопедом «Вайпер», від проходження освідування на місці на факт вживання алкоголю відмовився, направляється до медичного закладу в м. Ізяслав для освідування.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4 від 22 лютого 2022 року, складеного черговим лікарем КНП «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від освідування.

Із наявних у справі відеозаписів вбачається, що по дорозі в темну пору доби рухається транспортний засіб, за кермом якого перебуває невстановлена особа, а позаду неї в якості пасажира, тримаючись руками за сидіння, сидить ОСОБА_1 , особу якого було встановлено в подальшому. Після зупинки вказаного транспортного засобу поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки, від чого він відмовився, пояснюючи що за кермом не перебував. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Ізяславська МБЛ», однак і в медичному закладі останній відмовився пройти огляд, посилаючись на те, що не керував транспортним засобом, а був пасажиром, тому не зобов`язаний проходити такий огляд.

Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, не доведено належними та допустимими доказами і факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки з долученого відеозапису вбачається, що за кермом перебувала інша особа, а ОСОБА_1 неодноразово наголошує на тому, що він не керував транспортним засобом, а був пасажиром і просить поліцейського надати докази керування ним транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст. 129 Конституції України задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, дійшла висновку про закриття провадження в справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 2, 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.В. Козачук