Номер провадження: 33/813/322/22
Головуючий у першій інстанції Алін С.С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Стадніченко А.І.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Ель-Хурі Ель-Хомсі Наталії Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На вищевказану постанову суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 зазначив, що:

-08 грудня 2021 року у судове засідання ОСОБА_1 з`явився разом з адвокатом, однак секретар повідомила, що справа буде слухатися без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з карантином.

-Зазначений у постанові суду рік народження ОСОБА_1 не відповідає дійсності, що свідчить про те, що суд формально підійшов до розгляду справи не з`ясувавши навіть вірну дату народження особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

-протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є таким, що складений з порушенням діючого законодавства, оскільки диспозиція норми ст.44-3 КУпАП має бланкетний характер та відсилає до закону та інших актів законодавства, тому в протоколі має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регулює діяльність у вказаній сфері. Проте, в протоколі, інкримінується порушення Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року п.п.10.22.

-Єдиним доказом скоєння правопорушення при розгляді даної справи є протокол, який складено з порушенням вимог діючого законодавства, а отже такий доказ не може бути визнано належним та допустимим доказом. Будь-які інші докази відсутні в матеріалах справи.

- ОСОБА_1 працює водієм маршрутного автобусу ТОВ «Північтранс», тому порушення щодо перевезень яке кваліфікується ст. 44- 3 КУпАП, передбачає відповідальність для посадових осіб. Оскільки водій-найманий працівник ТОВ «Північтранс» і не є суб`єктом господарювання - перевізником, то він і не суб`єкт адміністративного правопорушення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подану апеляційну скаргу, заслухавши пояснення захисника - адвоката Ель-Хурі Ель-Хомсі Н.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП, не встановив обставини, які у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП підлягають обов`язковому встановленню у справах про адміністративне правопорушення.

Встановлені протоколом про адміністративне правопорушення обставини вчинення правопорушення суддею прийняті за основу та не перевірені шляхом дослідження інших доказів, які могли бути встановлені суддею.

Зі змісту протоколу серії ОД № 011350 від 05 листопада 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_1 05 листопада 2021 року приблизно о 10:00 годині за адресою: вул. Атамана Головатого 9/11 у м. Одесі керував транспортним засобом I-VAN д.н.з. НОМЕР_1 , який використовувався в режимі маршрутного таксі №242, перевозив пасажирів у загальній кількості 47 осіб, з яких 24 пасажира сиділи та 23 пасажири стояли. Вказаним водій порушив Постанову КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року п.п.10.25.

Так, положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що єдиним доказом скоєння правопорушення при розгляді даної справи є протокол, який складено з порушенням вимог діючого законодавства, а отже такий доказ не може бути визнано належним та допустимим доказом. Будь-які інші докази відсутні в матеріалах справи.

Апеляційний суд погоджується із такими доводами апелянта, оскільки вони є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що доказом щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення серії ОД № 011350 від 05 листопада 2021 року, пояснення самого ОСОБА_1 по суті порушення, який не погодився з протоколом та відеозапис з місця події.

Однак, судом першої інстанції не досліджено належним чином та не долучено до матеріалів справи відомостей про технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про дозволену для перевезення кількість пасажирів.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 співробітники поліції зазначили про перевезення пасажирів у загальній кількості 47 осіб, однак в доданих до протоколу матеріалах відсутні належні докази щодо підтвердження такої кількості пасажирів, зокрема, жодних письмових пояснень пасажирів, свідків з цього приводу в матеріалах справи немає.

Співробітники поліції до протоколу долучили відеозапис з місця події та складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з якого неможливо встановити, яка саме кількість пасажирів перевозилась. З моменту коли інспектор поліції підійшов до автобуса, після його зупинки, з відеозапису вбачається, що з автобуса вийшло 8 пасажирів, в автобус інспектор не зайшов та не зафіксував на бодікамеру яка кількість пасажирів перебувала у ньому.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними обставини, а саме перевезення пасажирів в кількості більшій ніж передбачено законодавством не підтверджуються наявними у справі фактичними даними, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку, що місцевий суд формально обґрунтував своє рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протоколом про адміністративне правопорушення без належного аналізу його пояснень наданих на місці оформлення протоколу та без належної оцінки наявних в матеріалах справи документів і з`ясування обставин, за яких було виявлено діяння, яке містило ознаки адміністративного правопорушення, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даних положень Основного Закону виходить, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018(5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Заява N 16437/04), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 150 рішення від 21 квітня 2011 року у справі Справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є таким, що складений з порушенням діючого законодавства, оскільки диспозиція норми ст.44-3 КУпАП має бланкетний характер та відсилає до закону та інших актів законодавства, тому в протоколі має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регулює діяльність у вказаній сфері. Проте, в протоколі, інкримінується порушення Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року п.п.10.22, який взагалі відсутній у даній постанові.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , як водій маршрутного таксі не є суб`єктом, який несе адміністративну відповідальність за порушення карантинних обмежень щодо кількості людей, які можуть знаходитись в маршрутному транспорті не можуть бути підставою для закриття провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки, саме водій маршрутного таксі, враховуючи обмеження, які були прийняті Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" повинен контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в його транспортному засобі.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева