ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 Справа №607/19298/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що поступили з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 200950 від 14 жовтня 2021 року слідує, що 14.10.2021 року о 15 год. 40 хв. в м. Тернополі вул. Живова 9, ОСОБА_1 керував т.з. «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місце зупинки т.з. за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest 7510 OlML» №ARLM - 0278 ( повірка дійсна до 12.04.2022) відмовився в категоричній формі. Також проїхати у медичний заклад для проходження такого огляду категорично відмовився, чим порушив вимоги п 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кметик В.С., будучи належним чином сповіщеними про час та дату судового розгляду 02.02.2022 року, до суду не прибули, однак заздалегідь надійшло письмову клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Крім того суду надані письмові заперечення на протокол клопотання про закриття адміністративного провадження, тому, суд вважає за можливе з метою забезпечення розумності строків розгляду із врахуванням належного оповіщення та позиції сторін розгляд справи проводити у відсутності особи, яку притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

З клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення слідує, що 1) Під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною. З огляду на те, що підстав для зупинки транспортного засобу поліцейським не зазначено, то саме зупинку транспортного засобу та наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». В матеріалах справи відсутні жодні докази порушення водієм правил дорожнього руху та наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння. Тобто, відсутні докази наявності причин для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Відсутня задокументована або збережена на матеріальних носіях чи відображена в електронному вигляді будь-яка інформація про наявність підстав для зупинки транспортного засобу. Отже, зупинка 14.10.2021 року працівниками поліції транспортного засобу, була незаконною, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували наявність підстав, передбачених ст. 35 Закону № 580-VIII.

2) У протоколі відсутня відмітка про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 передбачених ст. 268 КУпАП при складанні протоколу, та відмовлено у праві скористатись правовою допомогою адвоката чим порушено вимоги:

-ст. 256 , 268 КУпАП

-Р-II абз.4 п.2 Наказу МВС №1395 від 07.112015р.

З даного приводу служить правова позиція викладена у Постанові ВС від 18.02.2020року у справі №524/9827/16 в якій зазначено, що інспектором поліції не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. 3) інспектор поліції у разі достатніх підстав вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зобов`язаний був відсторонити його від керування та тимчасово затримати ТЗ у випадках передбачених ст. 265-2 КУпАП., а не дозволяти йому продовжувати рух ТЗ, що підтверджується відеозаписом, чим порушив вимоги: ст. 265-2; 266 КУпАП; Р-IX п.1 та Р-XII п.1 Наказу МВС №1395 від 07.11.2015р. 4) В матеріалах справи відсутні дані, що саме водій ОСОБА_1 керував ТЗ, а протокол про вчинення ним вказаного адмінправопорушення складений працівниками поліції, які не були очевидцями події, є недостатнім для встановлення вини особи та притягнення її до адмінвідповідальності.

5) працівниками поліції не дотримано вимог п.6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, а також вимог п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства, а саме Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, а також ст.266 КУпАП.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом та правосвідомістю, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку, що вказані пояснення та заперечення сторони захисту є належними та спростовують відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення з додатками, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Аналіз цих норм дає підстави стверджувати, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, необхідна сукупність наступних фактів (з призми обставин справи, яка розглядається судом):

- особа повинна керувати транспортним засобом;

- у водія виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, визначенні у пункті 3 розділу І Інструкції;

- поліцейський повинен запропонувати водієві на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксувавши це відеозаписом чи у присутності 2 свідків;

- отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків;

- поліцейський повинен запропонувати водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, зафіксувавши це відеозаписом чи висунувши вимогу у присутності 2 свідків;

отримати відмову водія від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, знову ж таки зафіксувавши це відеозаписом, або отримати таку відмову у присутності 2 свідків.

Не доведення хоча б однієї з цих обставин є свідченням відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Це прямо слідує з вимог частини 5 статті 266 КУпАП, яка передбачає, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

У відповідності до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/73 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Слід зазначити, що виходячи із змісту п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, п.п.6, 8 Порядку №1103, п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395 оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, є обов`язковим.

У матеріалах долучених до протоколу про адміністративне правопорушення знаходиться направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських припаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2021 року, однак суд оглянувши матеріали долучені до протоколу не знайшов підтвердження, що ОСОБА_1 будь яким чином ознайомлювався з вказаним направленням. Разом з тим саме направлення є неналежним, оскільки складено 14.10.2021 року о 15 год. 42 хв., згідно дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в цей час ОСОБА_1 проходив огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, та не висловлювався щодо відмови проходити огляд, тобто направлення було складено завчасно без обґрунтованих на те підстав, формально виконуючи вимогу закону. Дана обставина свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік обставин коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З оглянутих відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції слідує, що працівники поліції не роз`яснив, ОСОБА_1 причину зупинки. Крім того в матеріалах справи відсутнє підтвердження законності зупинки.

При цьому, слід зауважити, що рапорти працівників правоохоронних органів не є доказами у справі, оскільки по своїй суті є письмовим офіційним повідомленням про керівництву, в якому стисло, але докладно, викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Згідно загальних положень ПДР, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Згідно загальних положень ПДР, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 27 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б підтверджували поза розумним сумнівом, що 14.10.2021 року о 15 год. 40 хв. в м. Тернополі вул. Живова 9, ОСОБА_1 керував т.з. «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 .

Також у протоколі відсутня відмітка про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 передбачених ст. 268 КУпАП при складанні протоколу, та відмовлено у праві скористатись правовою допомогою адвоката чим порушено вимоги: ст. 256 , 268 КУпАП; Р-II абз.4 п.2 Наказу МВС №1395 від 07.112015р.

Імперативними приписами частини п`ятої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначення працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення даних, які не відповідають фактичним обставинам, щодо відмови ОСОБА_1 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, є порушенням вимог ст.256 КУпАП, яка вимагає при складанні протоколу про адміністративне правопорушення правильно і повно викласти у ньому суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Жодних доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення поза розумний сумнів, суду не надано.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності, дійшов висновку, що даний адміністративний матеріал було оформлено без обґрунтованих на те підстав, а тому провадження у цій справі слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 7, 9, 23, 130, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій