Справа № 308/2891/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Голуб В. К. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , безробітного,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 2. ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Відповідно до змісту постанови, 24.02.2021, о 13 год 45 хв, у м. Ужгород, по вул. Гагаріна, 77, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Carisma» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП - порушення вимог передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі -ПДР).

В апеляційній скарзі представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокат Голуб В. К., вказує на необґрунтованість та незаконність постанови місцевого суду, просить її скасувати. Зазначає, що розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що призвело до порушення права останнього на захист. Стверджує, що оскаржувана постанова прийнята без з`ясування судом всіх фактичних обставин справи та без встановлення особи, винної у вчиненні цього адміністративного правопорушення. При цьому, апелянт вважає, що вирішуючи питання про вид та розмір стягнення, суд першої інстанції залишив поза увагою дані про особу правопорушника, а також не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність. Також, на думку апелянта, місцевий суд не з`ясував всі обставини, які зазначені у ст. ст. 247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 та його представника, адвокат Голуба В. К., які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від вказаних осіб не надходило. Між тим, апеляційний суд враховує і той факт, що розгляд апеляційної скарги уже відкладався. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені беззаперечні докази, на яких ґрунтується правильний висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд також вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№292690 підтверджується, що 24.02.2021, о 13 год 45 хв, у м. Ужгород, по вул. Гагаріна, 77, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mitsubishi Carisma» номерний знак НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. З протоколу також убачається, що факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтвердили двоє свідків, - громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які своїми підписами це засвідчили. З протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, відомості щодо його особи внесені правильно, копію документу отримав.

Поясненнями свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 2, 3).

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №769486 від 24.02.2021, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень (а. с. 4).

Згідно з рапортом лейтенанта поліції Бордаш М. М., під час спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені очевидні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (а. с. 5).

Розпискою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що водій зобов`язується залишити на зберігання транспортний засіб марки «Mitsubishi Carisma» номерний знак НОМЕР_1 за адресою: вул. Гагаріна, 79 м. Ужгород (а. с. 7).

Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 від 23.03.2012 (а. с. 8).

Згідно з довідкою, сформованою на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, на ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.01.2021 на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн та позбавлено права керування транспортними засобама строком на один рік (а. с. 9).

На відеозаписі, який міститься на DVD - диску, що наявний у матеріалах справи, зафіксовано факт категоричної відмови водія ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Рейпаші Р. О. був упереджений під час направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Рейпаші Р. О. у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник патрульної поліції діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Суд також вважає, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , - відсутні, оскільки останні були ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд констатує, що факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується беззаперечними та належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №769486 від 24.02.2021, рапортом працівника поліції, відеозаписом, що міститься на DVD - диску, які у своїй сукупності повністю підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд ухвалив оскаржувану постанову без надання можливості апелянту реалізувати своє право на захист, - апеляційний суд ці діловоди відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом була надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист та взяти участь у розгляді справи щодо нього. При цьому, суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей вважає, що своїми правами ОСОБА_1 скористався на власний розсуд. Апеляційний суд констатує, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 упродовж розгляду справи у суді першої інстанції слугували підставою для обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Доводи апелянта про те, що судом не з`ясовано фактичні обставини справи, у тому числі не встановлено відомості про особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє. При цьому на переконання суду апеляційної інстанції, жодних сумнівів у належності та достовірності доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; довідок, сформованих на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, згідно з якими ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії НОМЕР_2 від 23.03.2012 та за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП 12.01.2021 його позбавлено права керування транспортним засобом строком на один рік; відеозапису, на якому чітко зафіксовано, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_1 і на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння категорично відмовився у присутності двох свідків, які у своїх поясненнях цей факт підтвердили. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що ОСОБА_1 у підтвердження даних про свою особу не надав будь-які документи, не посилався на обставини, що пом`якшують його відповідальність.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що водій ОСОБА_1 , ігноруючи встановлені законом правила дорожнього руху, свідомо, повторно упродовж року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Тому, жодних сумнівів у правильності висновків місцевого суду про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у апеляційного суд не має.

Так, згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Апеляційний суд звертає увагу на те, що підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція). Матеріалами справи, у тому числі й відеозаписом підтверджується, що водій ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції та відсутність неправомірних дій з боку поліцейських.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд визнає як своєрідний спосіб ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

У своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачений законом порядок і спосіб.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33- 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Голуб В. К., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокат Голуб В. К., залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН