П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/62/22

Номер провадження 3/530/42/22

28.03.2022 року суддя Зіньківського районного суду Полтавської області Должко С.Р. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Українця, громадянина України, працюючого керівником ТОВ «Околиця», мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

В Зіньківський районний суд надійшов протокол про адміністративне правопорушення №390 в якому вказано, що 20.01.2022 року головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС у Полтавській області Скрипник В.О. проведено перевірку ТОВ «Околиця», під час якої встановлено порушення, а саме: порушення порядку ведення податкового обліку, що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до сплати в бюджет в загальній сумі 9698,95 грн., в тому числі за 2020 рік в сумі 4271,95 грн., за 2021 рік в сумі 5427 грн., чим порушив вимоги пп. 266.2.1 п.266.2, пп.266.3.1, пп 266.3.3 п.266.3 ст. 266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

З протоколом ознайомлений (а.с.12).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю.

Крім визнання вини правопорушником його вина в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП підтверджується: актом про результати документальної позапланової виїздної перевірки ТОВ«Околиця» №125/16-31-07-04-02/32471956.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

14 березня 2022 року указом Президента України № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до рішення Ради Суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні Верховна Рада України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні запровадила воєнний стан через вторгнення Росії в Україну.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Рада суддів України вирішила звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

З урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Строки, встановлені КУпАП, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторона має вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учаснику справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), п. 5 , п. 6 , п. 7 Положення (стандарта) бухгалтерського обліку 16 "Витрати», що затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. N318, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. N 27/4248 та ст .9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижений податок на прибуток підприємств, що підлягає сплаті до бюджету, в загальній в загальній сумі 151200 грн., у тому числі за 2018 рік в сумі 151200 грн ;

п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого несвоєчасно (з затримкою на 2 дні) зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №17 від 30.06.2017 в загальній сумі визначеного податкового зобов`язання 2991,2 грн.;

пп. 267.6.4 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого несвоєчасно поданий уточнений розрахунок з транспортного податку у 2018 році;

пп. 266.2.1 п. 266.2, пп. 266.3.1, пп 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до сплати в бюджет в загальній сумі 10661,88 грн, у тому числі за 3-4 квартали 2017 року в сумі 289,44грн, за 2018 рік в сумі 673,49 грн., за 2020 рік в сумі 4271,95грн. за 2021 рік в сумі 5427 грн;

пп. 266.7.5 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого не подані контролюючому органу декларації з податку на нерухоме майно за встановленою формою за 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки;

п. 288.1, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижена орендна плата за землю в загальній сумі6803,85 грн. у тому числі за березень 2018 в сумі 280,32 грн., квітень 2018 в сумі 724,17 грн., за травень 2018 в сумі 724,17 грн., за червень 2018 в сумі 724,17 грн, за липень 2018 в сумі 724,17 грн, за серпень 2018 в сумі 724,17 грн., за вересень 2018 в сумі 724,17 грн., за жовтень 2018 в сумі 724,17 грн., за листопад 2018 в сумі 727,17 грн., за грудень 2018 в сумі727,17 грн..

п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме платником не подана у 2018 році податкова декларація з орендної плати за землю при зміні 20.03.2018 бази оподаткування;

пп.240.1.1,п.240.1 ст.240,пп.242.1 ст.242 Податкового кодексу України ( із змінами та доповненнями),в результаті чого не нараховані податкові зобов`язання з екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за період з 01.07.2017 по 31.12.2018 при наявності стаціонарних джерел забруднення, в загальній сумі 3391,37 грн., у тому числі за 3 квартал 2017 в сумі 415,64 грн., за 4 квартал 2017 в сумі 540,69 грн., за 1 квартал 2018 в сумі 790,39 грн., за 2 квартал 2018 в сумі 553,31 грн., за 3 квартал 2018 в сумі 563,09 грн., за 4 квартал 2018 в сумі 528,25 грн.;

абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме Податкові розрахунки за формою 1-ДФ за перевірений період за 3-4 квартали 2017, 1 - 4 квартали 2018 року, 1- 4 квартали 2019 року, 1- 4 квартали 2020 року подані з недостовірними даними та за 1-й квартал 2018 не відображена виплата доходу працівникам у вигляді нецільової благодійної допомоги в сумі 14400 грн..

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності із законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що перевірка здійснена 11.01.2022 року, протокол про адміністративне правопорушення №319 складено 20.01.2022 року, а справа розглядалася 28.03.2022 року, тобто через 2 місяці. Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Відповідно до санкції ч.1 ст. 163-1 КУпАП за це правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, при призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з метою запобігання вчиненню ним нових правопорушень у подальшому.

В відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 2022 рік становить 496 грн.20 коп.

Керуючись ст.ст. 33-35, ч.1 ст.163-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч. 1 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п"яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п"ять) грн.- на користь держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 496 (чотириста дев`яносто шість ) грн. 20 копійок судового зборуна користь держави.

Стягнення судового збору проводити на користь держави (Державної судової адміністрації України) Отримувач: Зiнькiвське ТГ/ГУК у Пол. обл/.тг м.Зіньків /22030101 Код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255 Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) Номер рахунку: UA0016676 Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) Зіньківський районний суд Полтавської області.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р. Должко