Справа № 442/6018/20
Провадження №3/442/2/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 березня 2022 року

Суддя Дрогобицького мiськрайонного суду Львiвської областi Гарасимків Л.І., розглянувши матерiали, якi надiйшли від інспектора ПОЛ СРПП №1 Дрогобицького ГУНП у Львівській області капрала поліції Павлюха А.В. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

19.09.2022 року, близько о 21.00 год., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не переконавшись у безпеці іншим учасникам дорожнього руху та почав здійснювати поворот ліворуч, під час того як автомобіль BMW 730 д.н.з. НОМЕР_1 почав маневр обгону, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, дане ДТП відбулося в м.Дрогобичі, по вул.І.Франка,85, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Правопорушника ОСОБА_1 та його представник Чеботар Є.О. в судовому засіданні надали письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України слід закрити виходячи з наступного.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного.

Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементні: об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Не оспорюється той факт, що згідно вказаного протоколу від 19.09.2020р. про адміністративне правопорушення, інспектором СРПП №1 Дрогобицького ВПГУНП у Львівській області капралом поліції Павлюх Андрієм Васильовичем зазначено, що 19.09.2020р. гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не переконавшись у безпеці іншим учасникам дорожнього руху та почав здійснювати поворот ліворуч під час того як автомобіль BMW730 д.н.з. НОМЕР_1 почав маневр обгону внаслідок чого ТЗ отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1.2.3Б ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП, дане ДТП відбулось в м. Дрогобич, 85.

Крім того, судом взято до уваги пояснення правопорушника ОСОБА_1 , надані 19.09.2020р., згідно яких останній зазначив, що він, рухаючись на транспортному засобі «Москвич 412» д.н.з. НОМЕР_2 по вул.І.Франка, що у м.Дрогобичі, не порушуючи ПДР, зі швидкістю 35-40 км/год., переконавшись у відсутності небезпеки для інших учасників дорожнього руху, завчасно, приблизно за 60-70 метрів до повороту, як це передбачено п. 9.4 ПДР, увімкнув сигнал повороту ліворуч та почав гальмувати до повної зупинки транспортного засобу для здійснення такого маневру і заїзду на вул.Тарнавського; під час здійснення зазначеного маневру, він відчув різкий удар по його автомобілю та помітив ТЗ марки BMW 730 д.н.з. НОМЕР_1 , який на високій швидкості, не гальмуючи (гальмівний шлях відсутній), всупереч ПДР обігнав його та не впоравшись з керуванням здійснив наїзд на огорожу/паркан житлового будинку, зруйнувавши його частину.

Приписами п.14 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, встановлено, що обгін забороняється на перехресті, ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд, проте всупереч вимогам ПДР, водій ТЗ марки BMW730 д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався зазначених правил та порушив такі.

Судом враховано, що зазначені обставини підтверджуються також письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписом на CD-R диску, фотографіями місця події долученими до матеріалів справи, а також схемою місця ДТП.

Однак судом не беруться до уваги пояснення гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 , так як вони містять недостовірну інформацію щодо наявності гравійного покриття на дорозі по вул.І.Франка, оскільки згідно відповіді КП «Служба муніципального управління» Дрогобицької міської ради №52 від 26.10.2020р. на запит ОСОБА_1 19.09.2020р. ніяких ремонтних робіт по вул.І.Франка перехрестя з вул.Тарнавського. підприємство - не проводило.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП складається з порушення правил дорожнього руху, та наслідку: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Згідно п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306) перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; а також врахувати пункт 10.2. ПДР, відповідно до якого виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.5 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У пункті 2.3«б» ПДР, згідно з яким водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; а також за порушення пункту 13.1 ПДР, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пункт 12.3 ПДР передбачає, що разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ч.2 ст.251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своїй постанові від 21.08.2019 в справі № 215/5304/16-а (пункт 26 постанови) Верховний Суд зазначив, що з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеню вини, прийняттю рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, передує своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування усіх обставин. Вирішуючи такі спори, суд має виходити з обставин, встановлених суб`єктом владних повноважень при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, характеру виявленого проступку та мотивів, за яких його вчинено.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, які притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи. При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, судом враховано Висновок експерта за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи №1903/1975/2497 від 21.02.2022р., згідно якого були встановлені істотні порушення вимог ст.ст.3 та 6 ЗУ «Про судову експертизу» від 25.02.1994р. № 4038-ХІІ та п.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998р. за №705/3145.

Статтею 3 Закону встановлено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

У відповідності до ст.6 Закону, якщо судову експертизу необхідно провести на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, особа або орган, які її призначили або на замовлення яких вона проводиться, повинні забезпечити судовому експертові безперешкодний доступ до об`єкта дослідження і належні умови праці та згідно п.2.2 Інструкції, на експерта покладається обов`язок особисто провести повне дослідження, дати обгрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання.

Однак, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що судовим експертом не проведено повного дослідження, не надано обгрунтованого та об`єктивного висновку на поставлені питання, так як Висновок грунтується на припущеннях, що суперечить чинному законодавству, оскільки експертом не проведено жодних дій на місці події або за місцезнаходженням об`єкта дослідження, хоча згідно пояснень гр. ОСОБА_1 , останнім, було надано відповідь/пояснення від 19.05.2021р. на поставлені судовим експертом питання та ОСОБА_1 був обізнаний щодо надання безперешкодного доступу судовому експерту для огляду автомобіля марки "Москвич 412" д.н.з. НОМЕР_2 , проте жодних дій щодо огляду зазначеного транспортного засобу судовим експертом вчинено не було, а також проігноровано докази, які наявні в матеріалах справи, що були скеровані для проведення судової експертизи.

Крім того, у Висновку зазначено про ненадання необхідної кількості доказів/матеріалів, однак експертам скеровувалася справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в якій була наявна достатня кількість доказів для проведення судової експертизи та встановлення обставин ДТП, а тому можна зробити висновок, що судовим експертом дослідження проведено поверхнево, а висновок є необгрунтований, що виключає вину та як наслідок відповідальність гр. ОСОБА_1 , та є підставою для закриття адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (постанова Львівського апеляційного суду від 05.03.2021р. у справі №461/9136/20 провадження № 33/811/234/21).

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол також підписується цими особами та слід відмітити, що процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, детально регламентовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції УкраїниЮ листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Пункт 1 розділу II цієї Інструкції (.Оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) передбачає, що протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються - письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності.

Приписами ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Зі змісту ст.ст.7,9,251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 та 280 КУпАП, в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Пі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції Фото- і кінозйомки, відеозапису. або свідками.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (далі - Конвенція; в Україні Конвенція була ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.), гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Виходячи з конструкції ч. 1 ст. 6 Конвенції, можна зробити висновок, що у ній закріплено елементи права на судовий захист, одними з яких є: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) незалежність і безсторонність суду.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Для ЄСПЛ природа перешкод реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v.Belgium Суд зазначив, що, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v.France Суд зазначив, що, стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Аналізуючи викладене та відповідно до положень ст.252 КУпАП, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що у даному, конкретному випадку в діях праовпорушника ОСОБА_1 не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, оскільки вину обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП слід закритим на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.130, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гарасимків Л.І.