Справа № 132/587/22
ПОСТАНОВА
іменем України
04.03.2022р. м. Калинівка
Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., за участі прокурора КОНОНЧУКА В.В., та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівки Вінницької області матеріали, які надійшли з Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Каховка Херсонської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця строкової військової служби, такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий, за ч.2 ст.172-10 КУпАП,
ОСОБА_3 03.03.2022р. близько 15год.00хв. будучи військовослужбовцем строкової військової служби, проходячи військову службу на посаді такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 28, 30, 32, 37, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не виконав наказ командира такелажної роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 : «Рота, в дві шеренги СТАВАЙ», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-10 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердивши, що свідомо у нецензурній формі відмовився від виконання законних вимог командира, зазначивши, що бажає проходити військову службу у Збройних Силах Російської Федерації.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із приписами статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно диспозиції ч.2 ст. 172-10 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі відмови від виконання законних вимог командира, вчинене в умовах особливого періоду.
В даному випадку, фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_5 03.03.2022р. близько 15год.00хв. будучи військовослужбовцем строкової військової служби, проходячи військову службу на посаді такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 28, 30, 32, 37, 49, 50, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не виконав наказ командира такелажної роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 : «Рота, в дві шеренги СТАВАЙ».
По даному факту, за результатами проведеної перевірки, прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Конончуком В.В. був складений протокол стосовно ОСОБА_5 за невиконання наказу командира, в умовах особливого періоду, а саме в умовах воєнного стану, що тягне за собою адміністративну відповідальність, що передбачена ст.172-10 КУпАП.
При оформленні, прокурором роз`яснено ОСОБА_5 його права, передбачені ст.ст. 256 та 268 КУпАП, а також повідомлено про місце розгляду справи.
Як вбачається з протоколу та письмового пояснення, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердивши, що свідомо у нецензурній формі відмовився від виконання законних вимог командира, зазначивши, що бажає проходити військову службу у Збройних Силах Російської Федерації.
Відповідно до статті 9, розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює загальні обов`язки військовослужбовців.
Відповідно до пункту 3 статті 11 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» на військовослужбовців покладається обов`язок беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_6 своєї частини.
Згідно статті 16 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 28 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України.
Відповідно до статті 30 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Стаття 35 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлює, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 37 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.
Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.
Статтею 26 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною 4 статті 15 КУпАП передбачено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05год.30хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб, що триває по теперішній час.
Згідно вимог пунктів 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до статті 134 «Стройового статуту Збройних Сил України», у разі потреби рота може шикуватися в одношеренговий стрій.
Згідно положень статті 135 «Стройового статуту Збройних Сил України», шикування роти в розгорнутий стрій проводиться за командою «Рота, в дві шеренги СТАВАЙ» або «Рота, в лінію взводних колон СТАВАЙ». Шикування роти проводиться за першим взводом.
Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що командир такелажної роти старший лейтенант ОСОБА_4 , шляхом віддання наказу «Рота, в дві шеренги СТАВАЙ», мав право вимагати у підлеглого йому військовослужбовця, а в даному випадку солдата ОСОБА_5 , шикування в стрій.
Небажання ОСОБА_5 виконувати даний наказ командира такелажної роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 , є формою відмови виконувати законні вимоги командира (начальника), а саме: невиконання дій, які б мали бути виконані згідно з наказом.
Наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, а його винуватість повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами.
Відповідно до положень статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 (десять) діб.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті, суд відповідно до вимог статті 33 КУпАП, у повній мірі врахував характер вчиненого ним правопорушення, який завдає шкоди позитивному авторитету військовослужбовця і в цілому Збройним Силам України, впливає на боєздатність військової частини, знижує рівень готовності до виконання завдань за призначенням та дисципліни.
Дане стягнення на думку суду буде необхідним та достатнім для його виховання, попередження вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації.
Крім цього, у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_5 слід стягнути в дохід держави судовий збір.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 172-10, 221, 283-284, 287, 294 КУпАП, суддя, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 10 (десять) діб.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя