Справа 556/103/22
Номер провадження 3/556/198/2022
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2022 року Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Котик Л.О., розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

За ст. 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 13.01.2022 року серії ДПР18№158265, 31 грудня 2021 року о 14 год. 30 хв., ОСОБА_1 , в с.В.Жолудськ, по вул. М.Молочко, керував автомобілем марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак НОМЕР_1 , після зіткнення з електроопорою, залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив пункт 2.10а Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 на виклик суду, який здійснювався шляхом направлення повістки рекомендованим листом, не з`явився.

Як вбачається зі ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про участь у розгляді протоколу не клопотав. З огляду на викладене суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі правопорушника.

Подібний висновок суду ґрунтується, крім положень КУпАП, також на практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Зокрема, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до вимог п.2.10А Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП передбачає обов`язкову наявність умислу на вчинення протиправних дій.

Як встановлено з письмових пояснень водія ОСОБА_1 умислу покидати місце вчинення дорожньо - транспортної пригоди він не мав, після зіткнення з електроопорою звернувся на гарячу лінію 102 протягом години, щоб зафіксувати факт вчинення ДТП, повідомив місце проживання, контактний телефон, оскільки на місці події свідків не було. Свою вину в письмових поясненнях визнав.

Як вбачається з рапорта інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №1 Вараського ВП ГУНП в Рівненській області від 13.01.2022 р. надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що 13.01.2022 року о 17.00 на автодорозі поблизу с. В.Жолудськ, ОСОБА_1 не впорався з керуванням та в`їхав в кювет на авто марки Тойота д.н.з. НОМЕР_1 .

З досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення протиправних дій а саме залишення місця ДТП, суду не надано, що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1) ст.247, ст.ст.251, 252 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд.

Суддя: