Номер провадження: 33/813/38/22
Головуючий у першій інстанції Войтов Г.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя Котелевський Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Дударенка С.В. в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, строком на 1 (один) роки, та стягнуто судовий збір у сумі 454 грн.

Відповідно до оскарженої постанови, ОСОБА_1 , 03.10.2021 року, о 20 год. 50 хв., керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Люстдорфській дорозі в м. Одеса, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачено п.2.5«Правил дорожнього руху України», про що відповідно працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, оскільки суд не надав належної оцінки доказам по справі, а саме не врахував, що ОСОБА_1 не керував зазначеним автомобілем, а тому протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений безпідставно. Апелянт просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю події правопорушення та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судове засідання проведено за відсутності учасників судового провадження, оскільки ОСОБА_1 та його захисник, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилали. З огляду на введення на території України воєнного стану, суд вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.

За таких підстав, враховуючи положення ч.4 ст.107 КПК апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис, долучений до матеріалів справи, допитавши ОСОБА_1 у судовому засіданні 12.01.2022 року, яке було відкладено для виклику поліцейського та допиту працівника поліції ОСОБА_2 , який будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання на 03.03.2022 року, до суду апеляційної інстанції не з`явився, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, оскільки оскаржене рішення постановлено з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Судді першої інстанції, крім положень КУпАП, слід було керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, але вимоги КУпАП та практики ЄС при розгляді справи в суді першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти - виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного стягнення категорично не визнав та пояснив суду, що у зазначений в протоколі день та час, він не керував автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , по Люстдорфській дорозі в м. Одеса, оскільки даний автомобіль, на той час, перебував у розпорядженні комерційної компанії, в якій він працював та залишив свої права в салоні зазначеного автомобіля. Він вважає, що особа, яка керувала транспортним засобом при зупинці інспектором патрульної поліції ДПП в м. Одесі, надала поліцейському технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , задля ухилення від притягнення до адміністративної відповідальності.

Про вказані обставини в суді першої інстанції ОСОБА_1 повідомити не міг, оскільки не приймав участі під час судового розгляду.

За результатами перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, апеляційним судом встановлено, шо запис підтверджує пояснення ОСОБА_1 про керування транспортним засобом іншою особою та складання протоколу про адміністративне правопорушення саме відносно іншої особи, яка надала посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зміст відеозапису обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, який підтверджує факт складання протоколу працівниками поліції відносно іншої особи, а не ОСОБА_1 , у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від такого огляду, спростовуються доказами дослідженими судом, зокрема показаннями особи відносно якої складено протокол.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість оскарженої постанови щодо визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, суд погоджується з доводами апеляційної скарги, а тому вона підлягає задоволенню, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справи відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події вчинення останнім адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Дударенка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події вчинення ним адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в його діях.

Копію постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2022 року направити на адресу Управління патрульної поліції в Одеській області, для прийняття рішення в межах діючого законодавства, стосовно обставин, встановлених апеляційним судом та викладених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський