Справа 350/209/22
Номер провадження 3/350/104/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Рожнятівського відділення поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, -

установив:

Відповідно до протоколу серії ВАБ №436864 від 11 лютого 2022 року, 01 лютого 2022 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 висловлювався в сторону ОСОБА_2 образливими та нецензурними словами, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні дрібного хуліганства не визнав. Вказав, що він перебуває із ОСОБА_2 у неприязних стосунках на протязі приблизно одного року. Причиною таких стосунків є те, що ОСОБА_2 намагається безпідставно виселити його з житлового будинку. З цією метою ОСОБА_2 весь час влаштовує різні провокації, на які він не ведеться. Приблизно за тиждень до 01.02.2022 він побачив ялинку, яку ОСОБА_2 викинув на клумбу і яку вітер розкидував по земельній ділянці. На його прохання прибрати ялинку ОСОБА_2 не реагув, сухе дерево вітер продовжував розкидувати по ділянці, а хвоя з дерева засмічувала ділянку. Щоб спонукати ОСОБА_2 утилізувати дерево він зранку 01.02.2022 поставив ялинку біля вхідних дверей будинку. Цього ж дня, приблизно 18 год.30 хв. ОСОБА_2 побачивши ялинку не в тому місці, де він її раніше залишив, почав викрикувати у його сторону нецензурщину, погрожувати виселенням з будинку та фізичною розправою. Розуміючи, що ОСОБА_2 спеціально вчинив скандал, щоб його притягнути до адміністративної відповідальності, що в майбутньому може бути підставою для його виселення з будинку, він не повівся на його образи і жодних протиправних дій відносно ОСОБА_2 не вчиняв, тому просив закрити провадження у справі.

ОСОБА_2 дав показання про те, що він дійсно перебуває у неприязних стосунках з ОСОБА_1 приблизно з квітня 2021 року. Незадовго до 01.02.2022 він виніс ялинку з житлового будинку і поклав її на клумбу, оскільки вважає за необхідне розпоряджатися своєю ділянкою на власний розсуд. 01.02.2022 приблизно о 18 год.30 хв. він побачив ялинку не на клумбі, а біля вхідних дверей. Він зрозумів, що це зробив ОСОБА_1 , поведінка якого його розлютила. Він зробив зауваження ОСОБА_1 , який у відповідь почав викрикувати в його адрес нецензурні слова, а він також висловлювався нецензурщиною в сторону ОСОБА_1 . Крім цього, він вирішив викликати поліцію, працівник якої склав на ОСОБА_1 протокол. Не заперечує, що він має намір виселити ОСОБА_1 з житлового будинку, оскільки є його власником та не бажає, щоб ОСОБА_1 проживав у будинку.

Вислухавши особу стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 , вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП виходячи з наступного.

У ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП судом були безпосередньо досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2022 року, серії ВАБ №436864 з якого вбачається, що 01 лютого 2022 року, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 висловлювався в сторону ОСОБА_2 , образливими та нецензурними словами, чим порушив громадський порядок і спокій громадян;

- копія заяви від 01.02.2022 ОСОБА_2 про вчинене ОСОБА_1 01.02.2022 правопорушення;

- письмові пояснення ОСОБА_2 (а.с.3).

Крім цього, судом отримано пояснення ОСОБА_2 безпосередньо у судовому засіданні.

При цьому судом встановлено, матеріали справи не містять жодного доказу, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП та які б спростовували його пояснення.

Відповідно дост.173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях,образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії,що порушують громадський порядок і спокій громадян,- тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян ( формальний склад ).

Суб`єкт адміністративного правопорушення загальний ( фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку ).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, та в постанові від 20.05.2020 року, справа № 524/5741/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Також суд бере до уваги те, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому суд наголошує на тому, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом були оцінені за внутрішнім переконанням суду докази, наявні в матеріалах справи, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю, та встановлено, що в матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.

Ні матеріалами справи, ні в ході судового розгляду справи не було встановлено доведеності наявності в діях ОСОБА_1 хуліганських мотивів в день та час, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно нього дрібне хуліганство суд оцінює критично з огляду на те, що він є заявником в поліцію, перебуває тривалий час в неприязних стосунках з ОСОБА_1 , є зацікавленим в притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст. 279 КУпАП,-

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: