Справа № 308/3371/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Зубенка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил №33/4806/490/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винним у порушенні митних правил за ч.6 ст.470 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, зокрема автомобіля марки «PEUGEOT», модель «806», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 , вартість якого згідно протоколу про порушення митних правил становить 98991 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 67 коп.

На підставі ч.2 ст.541 МК України, у разі неможливості конфіскувати легковий автомобіль марки «PEUGEOT», модель «806», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 , постановлено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави його вартість.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

З протоколу про порушення митних правил №0340/30500/21 від 04.03.2021 та постанови судді від 03.06.2021 вбачається, що 04.03.2021 о 06 год. 33 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» (ЗМК пасажирська) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав автобус марки «VOLVO», моделі «B13R», державний реєстраційний номериний знак Чеської Республіки НОМЕР_3 , де в якості пасажира слідував ОСОБА_1 , який слідував з Чеської Республіки в Україну в приватних справах.

До митного контролю ОСОБА_1 подав закордонний паспорт НОМЕР_4 від 26.07.2017.

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 24.11.2018 через пункт пропуску «Малий Березний - Убля», митного поста «Малий Березний» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «PEUGEOT», модель «806», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 .

-2-

Станом на 04.03.2021 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться, та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку транзиту.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки транспортного засобу особистого призначення до митного органу призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 470 МК України.

На постанову суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в які просить змінити постанову від 03.06.2021 в частині накладення стягнення та замість конфіскації транспортного засобу накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. Зазначає, що фактичною датою вчинення правопорушення є - 04.12.2018, тобто день коли у нього виник обов`язок вивезти транспортний засіб за межі митної території України. Таким чином, на вказану дату діяла редакція ст.470 МК України, яка передбачала стягнення у виді штрафу розмірі 8500 грн. При розгляді справи просить врахувати вимог ст.58 Конституції України та ч.3 ст.3 МК України відповідно до яких норми законів, які встановлюють, або посилюють відповідальність за правопорушення не мають зворотної дії в часі.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду. Вказує, що на розгляді справи присутній не був, а постанову суду отримав поштовим відправленням лише 18.06.2021 , що позбавило його можливості вчасної оскаржити.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. Окрім того, апеляційний суд враховую заяву ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності

Перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, заслухавши пояснення представника митного органу Зубенка І.І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга. підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та в матеріалах справи відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч.1 ст.285 КУпАП строк вручена копія оскаржуваної постанови від 03.06.2021 відсутні. Згідно долученої до апеляційної скарги копії конверту, постанову суду ОСОБА_1 отримав 18.06.2021, а апеляційну скаргу подав 21.06.2021, тобто в межах 10-денного строку після її отримання.

-3-

Таким чином, з метою недопущення порушення права ОСОБА_4 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_4 своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За приписом п.3 ч.1 ст.8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.489 МК України та ст.280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, при розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повній мірі.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про порушення митних правил №0340/30500/21 від 04.03.2021; витягами з АСМО «Інспектор» та ЦБД; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.03.2021; доповідною запискою головного державного інспектора відділу №4 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Ребреш В.Ю., та іншими матеріалами справи.

Вказані докази, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Отже, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, що останнім в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час ввезення транспортного засобу стаття 470 МК України мала іншу редакцію, апеляційний суд вважає хибними, оскільки час набрання чинності статті 470 цього Кодексу в новій редакції не впливає на порядок тимчасового ввезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення у встановлений законом строк. Зазначена норма закону лише встановлює відповідальність за порушення такого порядку в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.

При цьому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно обрав вид та міру стягнення ОСОБА_4 за ч.6 ст.470 МУ України.

Бездіяльність у виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

-4-

Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, окрім іншого, визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22.08. по 31.12.2019 включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

У даній справі порушення митних правил виявлено 04.03.2021, на час дії статті 470 МК України в редакції від 22.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_1 правильно розцінена, як правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 04.03.2021, своє зобов`язання не виконав і продовжив протиправну бездіяльність, таким чином, саме вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд враховує внесенням змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України, та ухвалення закону щодо встановлення пільгової ставки для розмитнення автомобілів на єврономерах .

Так, Верховна Рада України ухвалила Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» №1403-IX від 15.04.2021, що введений в дію 15.06.2021.

Відповідно до п.9-8 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України (відомості Верховної Ради України, 2012 р., №№44-48, ст.522) до Закону України Про внесення змін до Митного кодексу України щодо спрощення митного оформлення транспортних засобів, установлено, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», фізична особа, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним, має право вивезти за межі митної території України транспортний засіб особистого користування, що був у використанні і класифікується за товарними позиціями 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно УКТ ЗЕД, який перебував на митній території України станом на 31.12.2020 у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, за умови добровільної сплати до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла письмова заява у якій він повідомив, що вжив заходи щодо розмитнення спірного автомобіля, на підтвердження чого надав квитанцію №ПН2571212 від 10.08.2021 про здійснення попередньої оплати за митне оформлення автомобіля.

Факт митного оформлення автомобіля марки «PEUGEOT», модель «806», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_2 , підтверджуються також уніфікованою митною декларацією ІМ40АА №UА305130/2021/021961.

Відповідно до вказаного Закону здійснення митного оформлення транспортного засобу особистого користування, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, та добровільною сплатою до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу

-5-

або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє фізичних осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470,481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення або транзиту.

Враховуючи наведене, а також те, що на момент розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 сплатив кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на підставі Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України» №1403-IX від 15.04.2021, звільняє його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.470 МК України. Таким чином, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

На національному рівні Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 справа № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз.3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз.2 п.п.5.4 п.5).

Відповідно до п.6 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

-6-

З огляду на викладене, постанова суді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2021, підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, - закриттю на підставі п.6 ст.247 КУпАП.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.247,294 КУпАП, ст.ст.527-530 МК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2021

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України скасувати, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.6 ст.247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: