Справа № 522/1815/22
№ 3/522/2152/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лонський І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з управління патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №219600 від 03.01.2022 року, ОСОБА_1 03.01.2022 біля 23-42 год. у м. Одеса по вул. Деребасівська 15, будучі водієм т/з Кіа К5 д/н НОМЕР_1 допустив відчинення задньої лівої двері пасажиром ОСОБА_2 , що призвело до зіткнення з авто Фольцваген Джетта д/н НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Зазначеними діями, на думку особи, яка склала протокол, ОСОБА_1 порушено п.п. 15.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився , про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП встановлює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно пункту 15.13 ПДР, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено: ОСОБА_1 03.01.2022 біля 23-42 год. у м. Одеса по вул. Деребасівська 15 перебував за кермом у припаркованому т/з Кіа К5 д/н НОМЕР_1 . Пасажирка ОСОБА_2 відчинила задню ліву двір автомобіля, що призвело до зіткнення з авто Фольцваген Джетта д/н НОМЕР_2 .

Згідно ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать у тому числі пасажири транспортних засобів.

Згідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 ст. 1 Правил дорожнього руху передбачено, що пасажиром є - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в даному випадку не є особою, яка порушила правила дорожнього руху, оскільки останній перебував за кермом та не вчиняв дій, які призвели до ДТП. Так, задню ліву двір автомобіля Кіа К5 д/з НОМЕР_1 відкрив пасажир зазначеного транспортного засобу, а не ОСОБА_1 .

Частиною 2 статті 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, приймаючи рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи працівник поліції, який його складає, мав, на підставі об`єктивних доказів, встановити, чи дійсно вказана особа вчиняла порушення ПДР, яке призвело до ДТП та надати дані докази до суду.

Дослідивши матеріали справи, вбачається, що особа, яка оформлювала матеріали про адміністративне правопорушення взагалі не встановила особу пасажирки автомобіля Кіа К5 д/н НОМЕР_1 яка безпосередньо відкривала двір авто та можливо спровокувала ДТП, відповідно не відібрав у останньої пояснення щодо пригоди. Вказане свідчить про формальний підхід інспектора поліції при складанні протоколу.

При оцінювані зібраних за справою доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Згідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченій у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає за необхідне адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 124, 245, 251, 252, 283, 284, 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.В. Лонський