Справа № 946/1959/22
Провадження № 3/946/656/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2022 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

21 листопада 2021 року о 01:56 годині ОСОБА_1 в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Гагаріна біля буд. 8-а керував транспортним засобом «Opel Kadett» державний номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння: у встановленому порядку в медичному закладі був проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 112 від 21.11.2021 у ОСОБА_1 виявлено 0,45‰ алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою за номером телефону, який притягуваний надав особисто під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та його заявою від 31.03.2022, в якій він просив також відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з неможливістю взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 31.03.2022, через небезпеку для життя, а також неможливістю взяти участь у судовому засіданні його захисником.

Клопотання притягуваного ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату не підлягає задоволенню, у зв`язку з недоведеністю факту неможливості взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 31.03.2022, через небезпеку для життя, з урахуванням того, що заява, яка підписана власноручно притягуваним, до суду була подана особисто самим притягуваним ОСОБА_1 31.03.2022, тобто у день розгляду справи, безпосередньо перед судовим засіданням. Таким чином неможливість явки притягуваного до суду в день розгляду справи відносно нього через небезпеку для життя є необґрунтованою, враховуючи, що в той же день до суду ним особисто була подана заява, в якій він просив у тому числі відкласти розгляд справи. А що стосується неявки захисника, то неможливість його явки не тільки не доведена, а взагалі необґрунтована жодними обставинами. Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 21.11.2021 та вперше надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 23.11.2021, тобто розгляд справи відбувається вже тривалий час, під час якого притягуваний ОСОБА_1 та його захисник неодноразово зверталися з клопотаннями про відкладення судового розгляду з різних підстав, у тому числі і для ознайомлення з матеріалами справи, витребування необхідних доказів та підготовки заперечень, а саме 06.12.2021, 16.12.2021, 05.01.2022, 20.01.2022. Отже, таку процесуальну поведінку притягуваного суд розцінює як зловживання своїми правами та пов`язує з його бажанням уникнути відповідальності.

Оскільки є дані про своєчасне сповіщення притягуваного ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи та клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, суд у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі огляд на стан сп`яніння), а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З долучених до протоколу відеозаписів з відеотехніки на службовому транспортному засобі та форменому одязі поліцейського вбачається, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній перебував за його кермом, а також те, що він пройшов огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищезазначеного відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і судом. Посилання сторони захисту на те, що матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис, а також інші відомості не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу №112 від 21.11.2021.

Враховуючи, що стан сп`яніння у особи виникає виключно внаслідок вживання особою речовин, що здатні викликати такий стан, то він не може бути встановлений виключно на підставі особистих спостережень уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою. Саме тому органами державної влади України на законодавчому рівні врегульований порядок огляду водія на стан сп`яніння з метою об`єктивного виявлення чи спростування наявності такого стану. У зв`язку з цим, незважаючи на приписи ч. 1 ст. 251 КУпАП про те, що джерелом доказів є, у тому числі, і протокол про адміністративне правопорушення, один лише протокол про адміністративне правопорушення без наявності передбачених встановленим чинним законодавством інших обов`язкових документів, здобутих з дотриманням встановленого порядку, не може свідчити про наявність у особи стану сп`яніння, а, отже, і підстав для її притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП випливає, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції (далі огляд на стан сп`яніння), поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

З п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції випливає, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння є лише підставою для проведення такого огляду закладом охорони здоров`я, і не може свідчити про стан сп`яніння. Крім того, наведеним законодавчими актами не передбачена обов`язкова видача та/або долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення, акта медичного огляду чи будь-яких інших документів, а також складання їх в декількох екземплярах, окрім як акту огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (п. 10 розділу ІІ Інструкції) та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (п. 20 розділу ІІІ Інструкції). Вказане, а також системне тлумачення ст. 266 КУпАП та Інструкції дозволяє дійти висновку, що виключно акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння є належними доказами перебування водія у стані сп`яніння. Усі інші документи, що складаються в ході процедури огляду на стан сп`яніння, не можуть бути підставою встановлення наявності стану сп`яніння у особи, а тому не є належними доказами. Більше того, п. 19 розділу ІІІ Інструкції імперативно встановлено, що акт медичного огляду особи, на підставі якого і видається висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Саме тому при виконанні вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП щодо обов`язку збирання доказів особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення, достатньо надати належні та допустимі докази, що складені з дотриманням вимог чинного законодавства, які би свідчили про доведеність стану сп`яніння, тобто вищенаведені акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якщо огляд проводився поліцейським, або ж висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, якщо огляд проводився в закладі охорони здоров`я. При цьому така особа не зобов`язана надавати інші документи, надання яких чинним законодавством прямо не передбачено.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, у тому числі і сторона захисту, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуюче вищезазначене, притягуваний ОСОБА_1 міг особисто звернутися до КНП Сафянівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області «Центральна районна лікарня», отримати акт медичного огляду та надати його суду. Тим більше, що судом надавалася притягуваному така можливість під час судового розгляду справи шляхом відкладення судового засідання для витребування необхідних доказів.

Крім того, слід зазначити, що акт медичного огляду є документом, відомості якого містять конфіденційну інформацію про притягуваного, вільний доступ до якої притягуваному забезпечується відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII (далі Закон). Тому притягуваний повністю мав можливість отримати витребувану ним копію акту медичного огляду з конфіденційною інформацією про нього як в матеріальному, так і в процесуальному аспекті, оскільки наведена норма Закону гарантує вільний доступ до такої інформації, і судом надавалася йому така можливість при відкладенні розгляду справи, і враховуючи тривалий час, що минув, притягуваним мав об`єктивну можливість отримати її самостійно. Але, незважаючи на це, притягуваний ОСОБА_1 , звертаючись з клопотанням до суду про витребування акту медичного огляду з конфіденційною інформацією про нього, не обґрунтував неможливість отримання ним особисто цього документу.

У зв`язку з цим клопотання притягуваного про витребування копії акту медичного огляду №112 від 21.11.2021 не підлягає задоволенню, і відсутність її в матеріалах справи, а рівно і відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто документів, обов`язкове надання яких не встановлено чинним законодавством, не може свідчити про невинуватість притягуваного. Свою правову позицію сторона захисту відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України має довести відповідними доказами, яких суду надано не було. А перебирання судом на себе функцій захисту шляхом збирання доказів з метою підтвердження її правової позиції при наявності можливості та обов`язку щодо збирання цих доказів у самої сторони захисту, суперечитиме фундаментальним принципам змагальності та рівності сторін.

Отже, суд визнає надані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку та Інструкції, та їх допустимість та достовірність стороно захисту не спростована. Суд також визнає надані докази належними, достатніми, а їх сукупність взаємопов`язаною для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до п/п. «а» п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог вказаного п/п. «а» п. 2.9 ПДР керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

Також слід зазначити, що у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2017 Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки старшого інспектора відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 22.11.2021, за даними інформаційної підсистеми «ГСЦ Посвідчення водія» інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 17.06.2008.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, що складає 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко