1Справа № 335/729/22 3/335/551/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уродженки с. Нововодяне Добропільського району, Донецької області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області від 3 лютого 1998 р., ФОП, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

За результатами перевірку кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено порушення проведення розрахунків, а саме: не проведення розрахункової операції через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 5,00 грн., чим порушила п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (зі змінами та доповненнями).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 , останню під розпис було повідомлено про те, що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатися в Орджонікідзевському районному судді м. Запоріжжя, що свідчить про те, що ОСОБА_1 була обізнана про місце розгляду справи відносно неї, а дізнатися про час її розгляду могла в декілька способів, або ж через канцелярію суду, або ж із сайту Судова влада України.

За таких підстав суддя визнала за можливе розглядати даний матеріал за відсутності порушниці на підставі доказів, наявних у ньому.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг- тягне за собою накладення штрафу на осіб, які здійснюють розрахункові операції, від двох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи у їх сукупності, а саме: актом перевірки від 15.11.2021 року № 11075/08/01/07/09/ НОМЕР_1 , її письмовими поясненнями від 08.11.2021, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою.

Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає і доказів зворотного ОСОБА_1 не надано.

Водночас, відповідно до вимог статті 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, факт вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП було встановлено 08.11.2021, отже тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності минув.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстави закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП України.

Відповідно до частини першої статті 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Враховуючи зазначене, оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, суд закриває провадження по даній справі.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст. 38, п. 7 ч.1 ст. 247, ч. 1 ст. 155-1, ст.ст. 283-285 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КпАП України

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя І.П. Соболєва