Справа № 199/9562/21
ПОСТАНОВА

іменем України

31.03.2022 року м.Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Хлібзавод №10», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №051098 від 15.11.2021 року про те, що він «02.11.2021 року о 09-00 годині в районі будинку №62 по вул.М.Малиновського у м.Дніпро керуючи автомобілем «Газ» № НОМЕР_1 , не врахував безпечну швидкість та дорожні умови, при виявленні перешкоди, яку об`єктивно спроможний міг виявити не вжив всіх заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки чи безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Вольво» № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, чим порушив п.п.12.1, 12.3 ПДР України».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, суду показав, що 02.11.2021 року о 09-00 годині він керував автомобілем «Газ» № НОМЕР_1 та рухався в районі будинку №62 по вул.М.Малиновського у напрямку вул. Білостоцького у лівій смузі для руху зі швидкістю близько 50 км/год.. Праворуч від нього, у правій смузі для руху стояв без руху автомобіль «Вольво» № НОМЕР_2 , попереду якого стояв без руху автомобіль «Газ» № НОМЕР_3 . Так, під час руху, коли він наближався до автомобіля «Вольво», приблизно за 5 метрів від нього, останній, раптово для нього почав різко виконувати маневр розвороту. З метою уникнення зіткнення, він застосував екстрене гальмування та повернув трохи ліворуч, але через слизьке дорожнє покриття (оскільки йшов дощ) та невелику відстань між ним, уникнути зіткнення йому не вдалося. В результаті чого, зіткнення відбулось передньою лівою частиною його автомобіля та задньою лівою частиною, заднім лівим крилом автомобіля «Вольво». Вказує, що запобігти дорожньо-транспортної пригоди він не зміг, оскільки водій автомобіля «Вольво» почав раптово та різко виконувати маневр, а змінити напрямок свого руху праворуч він не міг, оскільки праворуч від нього, попереду того місця де стояв автомобіль «Вольво» був припаркований автомобіль «Газ».

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 02.11.2021 року близько 09-00 години, він керував автомобілем «Вольво» № НОМЕР_2 в районі будинку №62 по вул.М.Малиновського у напрямку вул. Білостоцького та знаходився біля правого краю проїзної частини дороги. З метою здійснення розвороту, він переконавшись у безпеці свого маневру, ввімкнув лівий сигнал повороту та почав рух, при цьому автомобілів позаду нього не було. Проїхавши близько 7 секунд та знаходячись більшою частиною свого автомобіля на смузі зустрічного руху, відчув сильний удар у задню ліву частину свого автомобіля, після чого його розвернуло. Вийшовши з автомобіля він побачив, що з ним скоїв зіткнення автомобіль «Газ» № НОМЕР_1 . Вважає винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди саме водія автомобіля «Газ» № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який на його думку порушив п.п.12.1, 12.3 ПДР України, що і призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується поясненнями останнього, в частині зміни напрямку свого руху ліворуч. Вказує, що після початку свого маневру, він без різкої зміни напрямку руху, зайняв крайню ліву смугу для виконання розвороту, тобто водій ОСОБА_1 скоїв зіткнення з його автомобілем коли той знаходився на його смузі для руху.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати вся обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду України, викладені, зокрема, у постанові № 5-218кс15 від 05 листопада 2015 року, якими врегульовані подібні правовідносини, які передбачені ст. 286 КК України, які за об`єктивною стороною відмінні від ст. 124 КУпАП лише за наслідками.

Так, у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Для правильного застосування норми закону про кримінальну відповідальність у випадках, коли ДТП сталися за участі двох водіїв транспортних засобів, особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Виходячи з пояснень учасників ДТП вбачається, що останні обставини пригоди пояснюють по різному.

У якості доказів, вчинення ОСОБА_1 інкримінуємого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП суду надано копію схеми місця ДТП від 02.11.2022 року.

Так, відповідно до схеми місця ДТП встановлено, що автомобіль «Газ» № НОМЕР_1 перед зіткнення рухався у лівій частині проїзної частини дороги, відносно свого напрямку руху, а автомобіль «Вольво» № НОМЕР_2 рухався ближче до правого краю проїзної частини дороги, тобто у правій смузі для руху та змінив напрямок свого руху ліворуч, в результаті чого і відбулось зіткнення. При цьому, матеріали справи та безпосередньо сама схема місця ДТП не містить слідової інформації, відповідно до якої вбачається провина саме ОСОБА_1 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, згідно ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, сама дорожньо-транспортна пригода сталася 02.11.2021 року, при цьому безпосередньо сам протокол про адміністративне правопорушення за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_1 було складно лише 15.11.2021 року, тобто з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП.

Крім цього, згідно матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_2 за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди також було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП серії ДПР18 №029373 від 02.11.2021 року, тобто безпосередньо після скоєння самої дорожньо-транспортної пригоди та в межах строків, передбачених ч.2 ст.254 КУпАП.

Також в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , за наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди було проведено судову авто-технічну експертизу, копія висновку якої була долучена до матеріалів справи.

Так, згідно копії висновку судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/104-21/39844-ІТ від 04.02.2022 року вбачається, що з технічної точки зору, при наданих обставинах ДТП, її учасники, в даній дорожній обстановці, з метою забезпечення безпеки руху, повинні були діяти:

-водій автомобіля «Вольво» ОСОБА_2 відповідно до вимог п.10.1 ПДР України;

-водій автомобіля «Газ» ОСОБА_1 відповідно до вимог п.12.3 ПДР України.

Тобто вищевказаний висновок не містить належних та допустимих доказів, що саме порушення ОСОБА_1 вимог п.п.12.1, 12.3 ПДР України, порушення яких ставиться у вину останньому, перебуває у причинному зв`язку з настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення саме вимог п.п.12.1, 12.3 ПДР України.

Разом з цим, в ході судового розгляду, суду не було надано належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вищевказаних вказаних вимог ПДР України.

Так, згідно положень п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував автомобілем «Газ» № НОМЕР_1 у лівій смузі для руху та під час його руху, на відстані близько 5 метрів від нього, автомобіль «Вольво» № НОМЕР_2 , який стояв без руху у правій смузі для руху різко змінив напрямок свого руху ліворуч та почав виконувати маневр розвороту, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Матеріали справи не містять відомостей, що водієм ОСОБА_1 була перевищена дозволена швидкість руху або, що він не врахував дорожні умови, що на думку посадової особи, яка склала відносно нього вказаний протокол і призвело до настання вказаної події, а тому на думку суду в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушення вимог п.12.1 ПДР України, що також і підтверджується висновком судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/104-21/39844-ІТ від 04.02.2022 року.

Згідно п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Формально зазначена вимога ПДР дає можливість водію вибрати один із двох варіантів реагування на виявлену перешкоду під час руху.

Як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 при виникненні небезпеки для руху у вигляді автомобіля «Вольво» № НОМЕР_2 , який спочатку стояв без руху у правій смузі для руху, різко змінив напрямок свого руху ліворуч та почав виконувати маневр розвороту, застосував екстрене гальмування та змінив напрямок свого руху ліворуч, що свідчить про намагання водія ОСОБА_1 всіма можливим засобами уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи з наведеного вбачається, що безпосередньо саму небезпеку для руху водію ОСОБА_1 стали дії водія автомобіля «Вольво» № НОМЕР_2 ОСОБА_2 .. При цьому водій ОСОБА_1 який рухався з дотриманням вимог ПДР України, не знав і не міг знати з урахуванням дорожньої обстановки, а відтак об`єктивно не міг запобігти виникненню дорожньо-транспортній пригоди, а тому на думку суду в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушення вимог п.12.3 ПДР України, що також і підтверджується висновком судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/104-21/39844-ІТ від 04.02.2022 року.

Також, відповідно до копії висновку судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/104-21/39844-ІТ від 04.02.2022 року, а саме в частині додаткових пояснень ОСОБА_2 стосовно швидкості руху автомобіля «Газ» - 70-80 км/год, з урахуванням його пояснень, після дорожньо-транспортної пригоди слідує, що під час повороту до будинку №62 той відчув удар з боку задньої, лівої частини автомобілю.

З наведеного вбачається, що водій ОСОБА_2 не бачив автомобіль «Газ» перед здійсненням свого маневру, але згодом вказав його швидкість, що на думку суду є підставою вважати про намагання водія ОСОБА_2 підлаштувати свої покази під механізм дорожньо-транспортної пригоди, який на його думку свідчить про винуватість водія ОСОБА_1 ..

Матеріали справи також не містять і будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінуємого йому адміністративного правопорушення.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Отже, враховуючи, що відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251,252,280,283,п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л. Воробйов