ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю Маковійчука П.В. , діючого в інтересах ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Маковійчука П.В., на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою районного суду ОСОБА_2 визнаний судом винуватим за те, що він 04.01.2022 р. о 20 год. 30 хв. в с. Шипинці по вул. Буковинській, 2 Чернівецького району керував транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння , а саме: зіниці не реагують на світло.

Від проходження в установленому законом порядку огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову адвокат Маковійчук П.В., діючий в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову районного суду, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 718/102/22

Провадження №33/822/161/22 Головуючий у І інстанції:Масюк Л.О.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Потоцький В.П.

Посилається на те, що вказана постанова суду ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відображає всі обставини справи та не відповідає вимогам ст.ст.130,266 КУпАП. А саме, матеріали справи не місять доказів того, що його довіритель керував автомобілем марки ВАЗ у визначеному в протоколі час.

Вважає, що направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану сп`яніння та акт огляду є неналежними доказами, оскільки з них неможливо встановити до якого медичного закладу направляли ОСОБА_2 та на якій підставі, а також в акті відсутня дата, час та місце його складання.

Звертає увагу і на те, що відеозаписи, які наявні в матеріалах справи є неналежними доказами, оскільки відео фіксація проводилася із порушенням норм закону, а саме за допомогою мобільного телефону.

Крім того, поліцейським в порушення вимог ст.266 КУпАП не зафіксовано відмови особи від огляду на стан сп`яніння на відеозапис та не залучено двох свідків.

Тому вважає, що ОСОБА_2 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Громадянин ОСОБА_2 в судове засідання суду до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки останній суд не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду в суд не подавав.

Однак, неявка вказаної особи у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи, про що і не заперечував його адвокат Маковійчук П.В.

Заслухавши адвоката Маковійчука П.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, перевіривши його доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_2 належним чином дотримані.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, серед іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наявними у справі доказами, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Так, дані, які є в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№041990 (а.с.1) свідчать про те, що 04 січня 2022 року о 20 год. 30 хв. в с. Шипинці по вул. Буковинській, 2 Чернівецького району Чернівецької області водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ -2105 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці не реагують на світло, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ухилився, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено, як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується наданими та дослідженими в ході апеляційного розгляду відеозаписами події (а.с.8), з яких вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 у поліцейського виникла підозра, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі після чого на нього був складений протокол.

Також як вбачається із направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), що працівником поліції направлено ОСОБА_2 до Кіцманської ЦРЛ для встановлення стану сп`яніння.

Актом огляду на а.п. 4 підтверджено те, що водій ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку.

А тому доводи апелянта про те, що направлення та акт огляду не місять відомостей про те, до якого медичного закладу направляли ОСОБА_2

є необґрунтованими та спростовується вищевикладеним.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до твердження апелянта, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_2 у визначеному протоколі місці та час.

Зокрема, на а.п. 2 наявна постанова серії БАБ № 880010 від 04.01.2022 р, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 з якої вбачається, що водій ОСОБА_2 04.01.2022 р. о 20 год. 30 хв. в с. Шипинці по вул. Буковинській, 2 керував т/з ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , в якому не працювала ліва фара в режимів ближнього світла. При цьому останній не отримував посвідчення водія.

Більш того з письмових пояснень ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи на.а.п.5, підтверджено, що останній керував автомобілем за обставин викладених у протоколі у визначеному місці та у зазначений в протоколі час.

Не заслуговують на увагу доводи захисника Маковійчука П.В. про те, що поліцейським не зафіксовано відмову особи від огляду на стан наркотичного сп`яніння на відеозапис та не залучено двох свідків.

Зокрема, як вбачається з відеозаписів події правопорушення, що на ньому чітко зафіксовано виявлені працівником поліції ознаки наркотичного сп`яніння правопорушника, пропозиція працівника поліції пройти такий огляд у визначеному законом порядку та факт відмови ОСОБА_2 від проходження такого огляду.

Що стосується посилань апелянта в апеляційній скарзі, про те, що працівником поліції в порушення вимог Закону не було залучено двох свідків, які б засвідчили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто вказана норма закону чітко визначає, що поліцейський під час огляду осіб на стан сп`яніння застосує технічні засоби відеозапису, і тільки в разі неможливості застосування технічного засобу огляд проводиться в присутності двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що під час пропозиції пройти огляд ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, які були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Тобто працівник поліції дотримався всіх вимог, передбачених вказаною статтею, а тому підстав для залучення двох свідків у нього не було.

Що стосується посилань апелянта на те, що відеофіксація проводилася поліцейським з порушенням вимог закону, а саме за допомогою мобільного телефону є необґрунтованим.

Оскільки статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані окрім іншого встановлюються відеозаписами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказана норма закону чітко визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які відображають реальні факти та є їх відтворення, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вищенаведені дані, а саме технічні засоби відеозапису та розглянув вказану справу на підставі наявних в ній допустимих доказів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в сукупності вищенаведені докази є належними та допустимими по даній справі і які підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, за діяння, які мали місце 04.01.2021р., а тому суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим слушними є доводи апелянта про те, що його довіритель на час вчинення адміністративного, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, будь-яких документів, які б посвідчували його права, як водія, у нього не було.

Зокрема, як вбачається із даних матеріалів справи, а саме свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв, що ОСОБА_2 у період 07.12.2021 р. до 14.02.2022 р. проходив підготовку та навчання водінню для надання права керування транспортними засобами.

Крім цього з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованому не в автоматичному режимі серії БАБ № 880010 від 04.01.2022 р., поліцейським зазначено, що ОСОБА_2 не видавалося посвідчення на право керування транспортними засобами.

Таким чином, на момент вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у останнього не було будь яких документів, які б підтверджували його право керування транспортними засобами.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Враховуючи норми Правил дорожнього руху України, особа, яка керує транспортним засобом і не має посвідчення водія не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від № 18 від 19.12.2008 р.) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП.

Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом без посвідчення водія, підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП як особа, що керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відносно нього можливо застосувати лише адміністративне стягнення у виді штрафу.

З огляду на вищенаведене, постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.02.2022 р., в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 слід змінити та виключити з резолютивної частини постанови вказівку суду про позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Маковійчука П.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2022 року в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 - змінити, виключивши вказівку суду на позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_2 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн. в дохід держави.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький