Справа № 306/2197/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/63/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.12.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.164 та ч.1 ст.44-3 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП на неї накладено адміністративне стягнення в межах ч.1 ст.164 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 ( сімнадцять тисяч) грн. із конфіскацією 06 (шести) скляних пляшок пива, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів у відділенні поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. на користь держави.

З протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАБ №801342 від 06.12.2021, серії ВАБ №801341 від 03.12.2021 та постанови судді від 22.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 06.12.2021 біля 14 год. 41 хв., в магазині «АВС» за адресою м.Свалява вул.Гірська,23, здійснювала реалізацію алкогольної продукції, а саме алкогольного пива марки «ZIBERT» об`ємом 0,5 літра, без ліцензії на право провадження даного виду господарської діяльності, чим саме порушила Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, підприємців та громадських формувань» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Крім того, громадянка ОСОБА_1 03.12.2021 біля 16 год. 20 хв., в магазині «АВС» за адресою м.Свалява вул.Гірська,23, обслуговувала відвідувачів магазину без одягненої маски чи распіратора на рот та ніс, чим саме порушила п.3-5 пп.4 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП .

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та на підставі ст.22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності. Вважає постанову необґрунтованою та такою, що постановлена з істотним порушенням вимого процесуального права. Вказує на те, що суд наклав на неї стягнення, яке є не співрозмірним із вартістю товару, який був вилучений у неї. Зазначає, що алкогольні напої, виявлені в магазині були призначені для споживання членами родини, які здійснювали роботи у її дворогосподарстві. Вона надала визнавальні пояснення

-2-

лише тому, що працівник поліції запевнив її, що їй загрожує невеликий штраф у розмір 170 грн., а їм необхідні показники для роботи. Разом з тим, звертає увагу на те, що вона ромської національності і їй не було роз`яснено право на захист та можливість отримати такий захист. Під час апеляційного розгляду просить врахувати практику ЄСПЛ.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилась. Остання рухом справи не цікавилась, судову кореспонденцію отримувала, до суду не з`явилась, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст.268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому за змістом ст.252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді даної адміністративної справи суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався невповному обсязі, зокрема висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

-3-

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №801342 від 06.12.2021; письмовим поясненням ОСОБА_1 від 06.12.2021; письмовою заявою ОСОБА_1 ; копією свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1 ; диском відеозапису правопорушення та іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що вона не вчиняла адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, з підстав того, що виявлений працівниками поліції у приміщенні магазину алкоголь був призначений для вживання членами її родини, а не для продажу, оскільки це спростовується матеріалами справи та наявними доказами. Зокрема, апеляційний суд оглянув відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення з якого чітко вбачається, що під час візиту працівників поліції за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , у приміщенні магазину, в холодильнику знаходились алкогольні напої у кількості 6-ть штук, і в ході розмови з поліцейськими ОСОБА_1 визнала факт продажу алкогольних напоїв та повідомила ціну за якою здійснює реалізацію даного товару, при цьому остання підтвердила відсутність у неї відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю спиртними напоями.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона надала визнавальні пояснення, оскільки була введена в оману працівниками поліції не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містятьбудь-яких доказів, які б доводили упередженість або зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, жодних заяв, клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена нею лише в апеляційній скарзі, що можна розцінювати, як спосіб захисту останньої.

Отже, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суддя суду першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.245,247,251,252,280 цього Кодексу, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За приписами ч.1 ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами,- тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.44-3 цього Кодексу більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

-4-

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №801341 від 03.12.2021, ОСОБА_1 03.12.2021 біля 16 год. 20 хв. в магазині «АВС» за адресою м.Свалява вул.Гірська,23, обслуговувала відвідувачів магазину без одягненої маски чи распіратора на рот та ніс, чим саме порушила п.3-5 пп.4 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 та вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП

Проте, пункт 3-5 підпункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 не встановлює відповідальності за дії, які ставляться у вину ОСОБА_1 на, що суд не звернув уваги.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності його вимогам ст.256 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №801341 від 03.12.2021, не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме не містить конкретного, чіткого та зрозумілого формулювання вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з посиланням на пункт та підпункти постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, які порушила ОСОБА_1 .

В той же час, апеляційний суд констатує, що в доданих до протоколу матеріалах відсутні докази щодо обслуговування ОСОБА_1 відвідувачів у день події без засобів індивідуального захисту - маски чи распіратора, жодних письмових доказів з цього приводу, пояснень відвідувачів, свідків до матеріалів справи не долучено.

Більше того, з відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що коли працівники поліції зайшли до магазину у ньому не було жодних відвідувачів , а на обличчі ОСОБА_1 була вдягнена маска, яка прикривала її ніс та рот.

Таким чином, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені будь-які докази, які б поза розумним сумнівом доводили обставини, зазначені у протоколі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП адміністративного правопорушення, про доведеність її вини в скоєнні даного правопорушення, є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та наявних у матеріалах справи доказах.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), в яких ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу».

-5-

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.44-3КУпАП адміністративного правопорушення, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження закриттю, у зв`язку із відсутностю події і складу адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при накладенні на неї стягнення у виді штрафу у розмір 17000 грн. не врахував, що він є неспіврозмірним із вартістю алкогольних напоїв, які були вилучені в неї, у зв`язку з чим ставить питання про звільнення її від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, то апеляційний суд зазначає те, що характер вчиненого адміністративного правопорушення та рівень його суспільної небезпеки не можуть бути розцінені судом як малозначне діяння, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

На думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника та обставини справи й призначив останній адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення .

При прийнятті рішення також, ураховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.12.2021 в частині визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП скасувати, а провадження в справі у цій частині щодо неї закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В решті постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.12.2021 щодо ОСОБА_1 ,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: