Справа № 936/802/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/105/22, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 11.11.2020.

Цією постановою, з урахування постанови про виправлення описки від 20.12.2021:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 299741 від 25.09.2020 та постанови судді від 11.11.2020 вбачається, що ОСОБА_1 25.09.2020 о 11 год. 16 хв., на автодорозі Київ-Чоп М-06, 711 км. в с.Тишів Воловецького району Закарпатської області, керував автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки в присутності двох свідків, за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 11.11.2020 скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення. Вважає, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суд не відповідають фактичним обставинам справи. Просить врахувати, що суд наклав на нього стягнення, яке не відповідає вимог ст.33 КУпАП та не розглянув його клопотання про передачу справи на розгляд суду за місцем проживання та не вирішив клопотання громадської організації «Спілка ветеранів бойових дій, ветеранів АТО та волонтерів Безпека Волині» про передачу його на поруки громадській організації. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 просить зупинити виконання постанови Воловецького районного суду від 11.11.2020.

Окрім того, в апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду від 11.11.2020, як такий, що пропущений ним з поважних причин. Вказує на те, що суд розглянув справу з порушенням вимог ст.268 КУпАП, оскільки не повідомив його про час та місце розгляду справи, таку розглянув у

-2-

його відсутності, а копію постанови він отримав не своєчасно. Він вже звертався з аналогічної апеляційною скаргою на постанову суду від 11.11.2020, однак вона була повернута апеляційним судом, оскільки у постанові були допущені описки у зазначенні його прізвища, що унеможливлювало встановлення належного суб`єкта оскарження.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явилися, судову кореспонденцію отримував, до суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. Крім того апеляційний суд бере до уваги заяву ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 11.11.2020 в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на особи захист, доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст.251,252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

-3-

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 299741 від 25.09.2020, зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 299741 від 25.09.2020 ОСОБА_1 25.09.2020 об 11 год. 16 хв., на автодорозі Київ-Чоп М-06, 711 км. в с.Тишів Воловецького району Закарпатської області, керував автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки в присутності двох свідків, за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стверджується роздруківкою приладу «Drager» від 25.09.2020 з результатом огляду - 0,49% проміле; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тестування на алкоголь проведеного за допомогою технічного засобу «Drager», відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,49% проміле); розпискою ОСОБА_1 ; копією постанови серії ДПО18 №739461 від 25.09.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і

-4-

достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №299741 від 25.09.2020 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи у Воловецькому районному суді Закарпатської області, чим скористався ОСОБА_1 засвідчивши вказані обставини своїм підписом.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським взводу №2 роти №3 УПП в Закарпатській області ОСОБА_6 законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки нею дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 299741 від 25.09.2020 складено у відповідності до вимог встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом.

В супереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Та обставина, що суд не розглянув клопотання ОСОБА_1 про направлення справи щодо нього для розгляду за місцем його проживання, а саме до Луцького міськрайонного суду, то клопотання жодним чином не впливає на доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тим більше, дане клопотання надійшло до суду після розгляду справи по суті.

Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік відповідно до санкції вказаної статті, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається, навіть з урахуванням особи правопорушника.

-5-

Щодо клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення), якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 вчинив 25.09.2020, тобто, відповідно до вимог ст.38 КУпАП, стягнення за вчинення вказаного адміністративного правопорушення може бути накладено в строк не пізніше 25.12.2020.

Судом першої інстанції накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення 11.11.2020, тобто в межах трьохмісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП та не включає в себе стадію оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, що передбачена главою 24 КУпАП.

Отже, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу, не закінчилися, а тому у апеляційного суду немає підстав для застосування положень ст.38 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє, як не обґрунтоване посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для задоволення клопотання громадської організації «Спілка ветеранів бойових дій, ветеранів АТО та волонтерів Безпека Волині» взяття його на поруки, з огляду на таке.

Відповідно до ст.21 КУпАП - особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи та особи, яка вчинила правопорушення, передбачені частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 51, частиною першою статті 129, статтями 156, 173,176,177,178-180 цього Кодексу, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

Таким чином, законодавством не передбачено застосування заходів громадського впливу, до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що розгляд справи був проведений за його відсутності., апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 знав про перебування у провадженні Воловецького районного суду справи щодо нього, при цьому суд завчасно двічі повідомляв ОСОБА_1 про час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки, разом з тим, в судове засідання, призначене на 11.11.2020 ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

-6-

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Уст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

-7-

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст.268 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 11.11.2020.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 11.11.2020, щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя