Справа № 339/416/21 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП,-
З протоколу ААБ №031662 від 23 листопада 2021 року вбачається, що 23 листопада 2021 року о 22 год по вул. Д.Галицького в м.Болехів ОСОБА_1 , в порушення п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом Мерседес Бенц н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 та проведення такого огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився.
В судовому засіданні 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 вини у вчиненому не визнав, вказав, що спиртне не вживав та відмовився проходити огляд на стан сп"яніння через неправомірні дії працівників поліції, які пропонували підписати чистий бланк протоколу та підтримав клопотання захисника про закриття провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Вказане клопотання обгрунтовується тим, що на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я та рапорт.
Проаналізувавши долучений відеозапис та дії при цьому як поліцейського, так і водія, вони вважають, що працівники поліції не дотримались процедури проведення огляду, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, відповідно до якої, працівники поліції повинні саме запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», отримати чітку відповідь про погодження пройти огляд або відмову від проходження огляду, й в залежності від відповіді провести огляд на місці, у разі якщо водій погодився, або запропонувати пройти огляд в медичному закладі, у разі якщо водій відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер».
Однак при перегляді відеозапису встановлено, що поліцейський неправомірно здійснив зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 .
Якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою ПДР, вимоги про пред`явлення водієм документів є неправомірними.
Таким чином, зважаючи на той факт, що поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними. А тому всі подальші дії працівників є протиправними. На даний час ними оскаржується постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Інспектор поліції не роз`яснив ОСОБА_1 порядок проведення огляду, дії поліцейського фактично полягали у спонуканні останнього відмовитись від огляду. А саме, на відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції запитує чи відмовляється водій проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 вказує на те, щоб інспектор проводив всі необхідні дії, як це вимагає закон, і роз`яснив йому причину зупинки та ознайомив з доказами які б підтвердили порушення ПДР, не дочекавшись пояснень все ж таки надає документи на незаконну вимогу інспектора. Після чого працівник поліції у стверджувальній формі перепитує водія про те, чи відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці, на що отримує відповідь, але на жодному з записів не зафіксовано відмову від проходження такого огляду в медичному закладі.
Також ОСОБА_1 не роз`яснено змісту ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Також неповнота проведення процедури огляду на стан сп`яніння підтверджується і тим, що жодних документів у присутності ОСОБА_1 не складали, нічого йому не роз`яснювали, в більшості спілкувались з приводу документів та автомобіль страхового полісу та посвідчення водія, з якими він погоджувався, а після його клопотання про ознайомлення з доказами які підтверджують причину зупинки тобто порушення ПДР, працівники поліції сіли в автомобіль і щось шукали в планшеті, тому він зрозумів, що процедура огляду ще триває, натомість поліцейські запитали чи буде підписувати протокол та отримувати копію протоколу, який на місці зупинки йому не вручали, його зміст не озвучували, тому він і не розумів змісту правопорушення, яке йому ставилося у провину, та наслідків, які могли настати. При цьому він просив працівника поліції проводити всі необхідні дії, передбачені законом. А пустий протокол він не мав наміру підписувати.
Відеозапис триває близько 2 хвилин (з часу коли працівники запропонували пройти огляд на місці і до повідомлення про можливість отримати копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та копію протоколу), що дає можливість прийти до висновку про швидкий перебіг подій, які мали місце 23.11.2021, та неможливість швидкого реагування особи, яка не має на це спеціальних знань, на події, які відбувалися (зупинено водія о 22.32 год, запропоновано пройти огляд на місці та в медичному закладі 22.45 підписати протокол 22.47 направлення у лікувальний заклад взагалі завчасно о 22 год, складено протокол о 23.16 год тобто не на місці зупинки).
Долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, однак обставини, зафіксовані на ньому, хоч і відображають хід подій, що відбувались від моменту зупинки транспортного засобу до того часу, як працівники поліції закінчили складання процесуальних документів, проте не підтверджують правомірність їх дій та дотримання процедури як огляду, так і складення процесуальних документів, що описано вище.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено рапорт інспектора, який не може слугувати доказом винуватості особи, оскільки рапорт фактично є документом внутрішнього користування і його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Слід також окремо звернути увагу, що долучене до матеріалів справи направлення, складене о 22 год 23.11.2021 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і саме в Долинську ЦРЛ, тобто до закладу охорони здоров`я, який відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа припинив своє існування. Крім того, з переглянутого відеозапису вбачається, що о 22.46 годин поліцейський запитав водія, чи вживав він алкоголь, після чого запропонував пройти огляд. Виходячи з викладеного, направлення було складено за 40 хвилин до того, як особі запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджує пояснення ОСОБА_1 , що таке у його присутності не складалося та у лікувальний заклад для огляду його ніхто везти не збирався, як і конкретно не пропонував, а він від такого не відмовлявся. Отже, у матеріалах справи не має жодного доказу того, що після відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння на місці зупинки і до складення протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції у присутності ОСОБА_1 було складено направлення на огляд водія у відповідний заклад охорони здоров`я. Факт складання направлення не зафіксовано і на відеозаписі.
У матеріалах відсутні докази, що після зупинки ОСОБА_1 та виявлення ознак алкогольного сп`яніння у його присутності складався акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що водієві надавався його другий примірник, як і того, що він відмовився від його підписання та отримання. Таких підтверджень не міститься і на відеозаписі.
Матеріали справи не містять доказів складення протоколу у присутності водія та наданння йому його копії, натомість знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, що протокол не був оголошений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, як і не спростовані твердження останнього, що такий взагалі не був заповнений на місці.
Тобто даних, які б безсторонньо підтверджували перебіг повної процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у відповідності з вимогами законодавства матеріали провадження не містять.
З наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Надавши пояснення, в судове засідання ОСОБА_1 та його захисник надалі не з`явилися, подавши заяву, в якій просить розгляд справи завершувати у їх відсутності та взяти до уваги позицію викладену у клопотанні (а.с.34).
Відтак, їх неявка згідно вимогам ст. 268 КУпАП не перешкоджає продовженню розгляду справи без їх участі .
Суддя, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, дійшов до наступного висновку.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
За змістом ст. 251,252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що керуючи транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest 6820 та проведення такого огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку він відмовився.
Разом з тим, слід звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.
Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.
Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").
При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем" є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.
Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні, вказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, до яких відноситься право знати у якому правопорушенні її звинувачують, яке забезпечується шляхом вручення копії відповідного акту, в якому викладено формулювання обвинувачення у вчиненні правопорушення.
Відповідно до виписаних у ст. 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
За змістом ст. 254 КУпАП, п.8, 12 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни від 06.11.2015 № 1376, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладено суть пред"явленого ОСОБА_1 звинувачення в його присутності взагалі не складався і не був вручений йому, що підтверджується матеріалами відеофіксації.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу, а графа "пояснення особи по суті" взагалі не заповнена. Однак, до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтверджував підставність внесення таких записів до протоколу. Не міститься підтвердження таких обставин і в долученому до протоколу відеозаписі, з якого вбачається, що працівник поліції тільки вказав ОСОБА_1 на те, що на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП .
Так, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення складаються з чотирьох файлів.
Зокрема, на файлах №3, 4 ( без звуку) зафіксовано, як працівники поліції на службовому автомобілі ідуть дорогою і автомобіль, що рухався попереду зупиняється, включивши поворот на обочині, підходять працівники поліції, стоять на вулиці і розмовляють.
На файлі №1 зафіксовано відеозйомка, тривалістю 15 хв., де відбражено як прпцівники поліції з"ясовують у ОСОБА_1 чи готовий він пройти тест на факт перебування в стані алкогольного сп`яніння і останній просить їх почекати тридцять секунд. Працівник поліції запитує чи готовий ОСОБА_1 пройти тест на стан перебування в стані алкогольного сп`яніння, але не чути, що відповідає ОСОБА_1 і працівник поліції вказує, що його дії розцінює як відмову.
На файлі №2 ( тривалістю 2 хв.27с.) зафіксовано, як працівники поліції вказують ОСОБА_1 , що його дії розцінюють як відмову, з чим водій не погоджується. Працівник поліції запитує у водія чи він від проходження медичного огляду відмовляється, але водій вказує, що не відмовляється. Працівник поліції запитує чи буде проходити тест за допомогою Драгер 6820 чи відмовляється і останній вказує, що відмовляється. Працівник поліції запитує у водія чи згідний він проїхати в медичний заклад Долинську лікарню, але ОСОБА_1 відмовляється. Працівник поліції запитує чи буде ОСОБА_1 ознайомлюватися з матеріалами справи і він відповідає, що ні. Працівник поліції повідомляє водієві, що на нього буде складено протокол за ч.І ст. 130 КУпАП та постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Таким чином, матеріали відеофіксації підтверджують доводи ОСОБА_1 про те, що він не був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що свідчить про істотне порушення права на захист.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що поліцейський після відмови від отримання другого примірника протоколу ОСОБА_1 (як про це зазначено в протоколі), вживав заходів для його вручення, зокрема, шляхом направлення рекомендованим листом із повідомленням про вручення, а надано тільки копію супровідного листа від 25 листопада 2021 року про направлення протоколу ОСОБА_1 без повідомлення про вручення вказаних документів ОСОБА_1 , що не спростовує доводи захисту про те, що вказаний протокол йому вручено
Окрім цього, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.
Слід звернути увагу на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності покладається на відповідний орган, який складав протокол.
Так, обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Матоцці проти Італії, Чічліан і Єкіндюєн проти Франції).
Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
При цьому, суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок вчинити які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.
Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про вручення копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ознайомлення зі змістом протоколу свідчить про істотне порушення права на захист.
Європейський суд неодноразово вказував на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі, оскільки обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Камасінський проти Австрії, Пеліссієр і Сассі проти Франції).
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
З метою перевірки доводів, наведених в клопотанні захисника, суддею досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників Управління патрульної поліції, які здійснювали оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , внаслідок чого встановлено, що вони взагалі не містять даних про те, що працівник поліції зачитав зміст протоколу, ознайомивши із змістом пред"явленого звинувачення та вчиняв будь-які щодо вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення, а тільки зафіксовано, як працівник поліції вказує на те, що на ОСОБА_1 буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, відеозапис не містить ні роз`яснення прав ОСОБА_1 , ні відсторонення його від керування автомобілем, ні зазначення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , як про це зщначиться у протоколі, внаслідок чого йому пропонується пройти огляд на стан сп`яніння, що ставить під сумнів дотримання процедури огляду ОСОБА_1 та є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист.
Із цього слідує, що працівники поліції недбало віднеслись до виконання указаних вимог закону, з-за чого не можна зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення - відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст. 251 КУпАП).
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
А як зазначено в п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.130, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.