Номер провадження: 33/813/485/22
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

10.03.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Колесніков Г.Я., розглянувши клопотання захисника Воронкова Володимира Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.25-26).

04 лютого 2022 року захисник Воронков В.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову та одночасно просив поновити строк на її оскарження (а.с.61-63).

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливило своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суду ухвалена 25 січня 2021 року. ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив (а.с.25-26).

02 квітня 2021 року захисник Григорук Г.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року (а.с.27-28).

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу повернуто , у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду та не зверненням до суду з клопотанням про поновлення такого строку. Апелянту роз`яснено право повторного звернення до суду з апеляційною скаргою з обґрунтованим та вмотивованим клопотанням про поновлення строку (а.с.39-40).

30 квітня 2021 року захисник Григорук Г.П. в інтересах ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу на постанову суду з клопотанням про поновлення строку (а.с.42-54).

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу повернуто. Причини пропуску строку визнані судом недоведеними та не підтвердженими будь-якими доказами (а.с.57).

04 лютого 2022 року захисником ОСОБА_1 . Воронковим В.О. в черговий раз подана апеляційна скарга на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року та заявлено клопотання про поновлення строку на її апеляційне оскарження.

При цьому, апелянтом не наведено жодної підстави, не надано будь-яких доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду від 25 січня 2021 року, натомість захисником викладені обставини щодо руху даної справи, а саме: що постанова суду вже неодноразово оскаржувалася представниками ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що про наявність постанови Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, захиснику Воронкову В.О. було відомо щонайменше у квітні 2021 року.

Так, із доданих до апеляційної скарги документів видно, що представником ОСОБА_1 у даній справі №522/22298/20 є адвокатВоронков В.О., який діє на підставі ордеру серії ВН №1084785 від 22 листопада 2021 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №75/фо від 26 квітня 2021 року (а.с.65).

Із змісту постанови Приморського районного суду м.Одеси від 23 вересня 2021 року видно, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Воронкова В.О. про перегляд постанови Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у справі №522/22298/20 у зв`язку з нововиявленими обставинами залишена без задоволення (а.с.66-68).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Враховуючи вищевикладене, апелянтом не наведені і апеляційним судом не встановлені поважні причини пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції.

З урахуванням вказаного, а також того, що ОСОБА_1 не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки передбачені КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року.

Оскільки у поновленні строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст.7, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника Воронкова Володимира Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м.Одеси від 25 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Воронкова Володимира Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков