Справа № 161/563/22 Провадження №33/802/185/22 Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Коваленко Є.В.,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, мешканки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 04.01.2022 близько 20 години 17 хвилин у АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме постійно вчиняє сварки, вживає нецензурну лексику, виганяє з квартири, не дає користуватися продуктами харчування, чим могла чи була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , що кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.10).

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та не обґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що формулювання складу правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення відносно неї не відповідає диспозиції ст.173-2 КпАП України, оскільки не конкретизовано в чому саме полягало суспільно-небезпечне діяння з її боку. Докази того, що висловлювання нецензурною лексикою, відсутність у ОСОБА_2 доступу до продуктів з її боку потягли або могли потягнути за собою наслідки у виді психологічної шкоди здоров`ю ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Використання нецензурної лексики не є проявом домашнього насильства у формі психологічного та економічного насильства. Вона при дітях не вживає нецензурної лексики. Вказує на те, що судом не враховано що вони не є подружжям та не ведуть спільного сумісного господарства. Так як, ОСОБА_2 вчиняє постійно домашнє насильство щодо своїх дітей та неї, продукти харчування у них окремі. В квартирі він проживає та ніхто його не позбавляє житла.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; потерпілого, який заперечив доводи апеляційної скарги; приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи місцевий суд дотримався не у повному обсязі.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №901642 від 04.01.2022 року зазначено, що 04.01.2022 близько 20 години 17 хвилин у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме постійно вчиняє сварки, вживає нецензурну лексику, виганяє з квартири, не дає користуватися продуктами харчування чим могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.1).

В ході розгляду справи апеляційним судом захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко Є.В. суду пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають в одній квартирі, однак вони не є подружжям та не ведуть спільного сумісного господарства, продукти харчування у них окремі. В квартирі ОСОБА_2 проживає та ніхто його не позбавляє житла.

Також під час розгляду справи апеляційним судом був допитаний потерпілий ОСОБА_2 , який пояснив суду, що його колишня дружина не дозволяла йому користуватися її ж продуктами харчування, а тому вважає, що вона вчиняє відносно нього домашнє насильство.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує наступне.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

В даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечила вчинення нею адміністративного правопорушення та вказала на низку порушень при складенні протоколу, що відповідно до статті 251 КпАП України може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З інших доказів наявних у матеріалах справи, а саме: рапорта старшого інспектора - чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області Плечія Ф.І. (а.с.2), заяви та пояснення ОСОБА_2 (а.с.3, 4), форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.5), рапорта старшого інспектора сектору протидії домашньому насильству відділу провенції Луцького РУП ГУНП у Волинській області Двойнінова В. (а.с.6), з яких, на думку апеляційного суду, не можливо зробити однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2022 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та накладення на неї адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в її діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук