ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1626/21Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/817/120/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року о 22.03 год. по вул. Центральній в с.Іване-Пусте Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року - скасувати, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся та з результатом огляду був не згідний. Зазначає, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію з перериванням в часі, чим порушили вимоги законодавства. Вказує на те, що місцевий суд, викликавши із власної ініціативи поліцейського ОСОБА_2 та допитавши його як свідка, вийшов за межі судової функції і фактично став на сторону обвинувачення. Також, не було враховано і те, що вищевказаний свідок є зацікавленою особою, оскільки саме він склав протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи. Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення він керував транспортним засобом 08 жовтня 2021 року о 22 год. 03 хв., а відповідно до роздрукованого талона тесту №1105, огляд було проведено 08 жовтня 2021 року о 20 год. 32 хв., тобто ще за півтори години до його зупинки. Зазначає, що працівниками поліції йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку алкотестера надано не було, в матеріалах справи вони відсутні. Апелянт вважає, що сам по собі факт визнання ним вини не може бути достатнім доказом, при відсутності інших належних доказів інкримінованого йому правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 465335 від 08 жовтня 2021 року; роздрукованим талоном тесту №1105, яким зафіксовано результат тестування на алкоголь приладом "Drаger ARAM 0601", який становить 1,60 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАБ №048915 від 08 жовтня 2021 року; розпискою ОСОБА_3 від 08 жовтня 2021 року; поясненнями поліцейського ОСОБА_2., допитаного під час розгляду справи в суді в якості свідка; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 не відмовлявся та з результатом огляду був не згідний, спростуються наявними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції, на підставі виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів, а також погодився з результатами такого огляду. Окрім цього, даними відеозапису (файл 000NC__0005 з 22:28 хв. по 22:30 хв.) зафіксовано, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Крім того, твердження апелянта про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі він не відмовлявся та з результатом огляду був не згідний, також спростовуються матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 465335 від 08 жовтня 2021 року, а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з яких вбачається, що ОСОБА_1 з результатом огляду був згідний. Вищевказані матеріали справи підписані ОСОБА_1 без зауважень.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції здійснювали відеофіксацію з перериванням в часі не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовує факту вчинення ним цього правопорушення.

Надуманими є доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку алкотестера надано не було і в матеріалах справи такі відсутні, так як свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3156 наявне у матеріалах справи (а.с. 24).

Крім того, як вбачається із доданого до протоколу відеозапису ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що вживав алкоголь і перебуває у стані сп`яніння, в ході проходження огляду не заявляв вимог пред`явити йому документи про повірку і сертифікацію приладу, а з результатами тесту (1,60 проміле) та викладеним в акті огляду висновком про його перебування у стані алкогольного сп`яніння погодився та підписав цей акт у відповідній графі.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі факт визнання ним вини не може бути достатнім доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, згідно оскарженої постанови при вирішенні справи суд першої інстанції взяв до уваги не тільки факт визнання його вини, а й інші додані до матеріалів справи докази.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що місцевий суд, викликавши із власної ініціативи поліцейського ОСОБА_2., як зацікавлену особу, та допитавши його як свідка, вийшов за межі судової функції і фактично став на сторону обвинувачення, оскільки суд першої інстанції з метою повного встановлення всіх обставин події, з`ясування об`єктивної істини по справі та перевірки всіх доводів сторони захисту та процедурних питань складення протоколу та проведення огляду - правомірно за власною ініціативою допитав особу, яка складала протокол. До того ж, це не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 обґрунтовані не виключно показаннями поліцейського ОСОБА_2 , а більшою мірою зроблені на підставі об`єктивних даних відеозаписів події правопорушення та складених за результатами огляду документів, які підписані ОСОБА_1 без зауважень.

Питання неузгодженості в часі щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження ним огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за викладеними в апеляційній скарзі доводами не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя