ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1372/21 Номер провадження 33/814/24/22Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Пінчук Юлії Віталіївни діючої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2021 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн в дохід держави, а також позбавлено його права керування всіма видами транспортних засобів терміном на 1 рік та стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому 20 червня 2021 року о 18 год. 47 хв. на а/д Федорівка-Попівка він керував мотоциклом ИЖ-П-5 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного освідування на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв своїми діями правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила адвокат Пінчук Ю.В. діюча в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння у зв`язку з відсутністю свідків, відсутністю безперервного відео, яке не засвідчене електронним цифровим підписом. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, а тому місцевий суд мав закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також вказувала, що на відеозаписі долученому до протоколу зафіксовано, що ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки, наслідки відмови у проходженні огляду на стан сп`яніння та порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано на його вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зазначала, що в матеріалах справи відсутня частина відео фіксації згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, який мав місце в період часу з 18:47 год. до 18:48 год. 20 червня 2021 року.

Ураховуючи викладене, прохала скасувати постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Від захисника ОСОБА_1 адвоката Пінчук Ю.В. надійшло клопотання про слухання справи їх за відсутності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотрималась, у зв`язку з чим прийшла до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом серії ДПР18 №246148 від 20 червня 2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відеозаписом з автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

Між тим, вказаних доказів не достатньо для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №246142 від 20 червня 2021 складеного поліцейським СРПП ВП №1 КРУП старшим лейтенантом поліції Лазореном В.М. 20 червня 2021 року о 18 год. 47 хв. на а/д Федорівка-Попівка гр. ОСОБА_1 керував мотоциклом ИЖ-П-5 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного освідування на місці та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв своїми діями правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частин 1, 2 статті 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Місцевий суд розцінив дії ОСОБА_1 , що зафіксовані на відеозаписі долученому до матеріалів справи, як відмову від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейським було запропоновано пройти такий огляд.

Разом з тим у апеляційній скарзі захисник Бондаренка В.В. зазначає, що відеозапис долучений до матеріалів справи є порізаним та не безперервним, між двома відеозаписами 24 хвилини розриву

Також адвокат зазначила, що в матеріалах справи відсутня частина відеофіксації згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі Інструкція № 1026), вона регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.

Разом з тим, під час перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що відеозапис міститься на DVD диску і має декілька окремих коригованих частин, тобто не вівся безперервно і не у повному стані, як то вимагає Інструкція.

Полтавським апеляційним судом витребувано у ВП №1 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області сюжет безперервної відеозйомки по факту дій ОСОБА_1 , що стали підставою порушення провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу і до складання протоколу. Однак працівниками поліції направлено на адресу суду DVD диск з відеозаписами, які містяться в матеріалах справи та складаються з окремих частин, тобто витребуване відео не є безперервним і не у повному обсязі, як передбачено Інструкцією.

Окрім того, судом встановлено, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі без участі свідків. Тоді як, статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами ІІ та ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за №1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду. Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», тому вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №246148 від 20 червня 2021 року є недопустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Разом з тим ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні матеріали справи не містять відомості про тимчасове затримання керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та відсторонення його від керування цим мотоциклом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Пінчук Юлії Віталіївни діючої в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Глобинського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль