Справа №587/2868/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/137/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Огорілко Ю.М. на постанову Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 24.12.2021 року близько 16-30 години в с. В.Сироватка по вул. Лісна, Сумського району Сумської області, керував транспортним засобом ВАЗ 21072 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п 2.9. а Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 550 від 24.12.2021 року (о 17-35 годині), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Огорілко Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує, що у матеріалах справи міститься висновок щодо результатів медичного огляду без зазначення дати, проте у матеріалах справи відсутні будь-які акти медичного огляду. Крім того, відеоматеріали, що приєднані до матеріалів справи не відображають обставин зупинки транспортного засобу, підстави такої зупинки, ознаки, за якими було визначено, що ОСОБА_1 має алкогольне сп`яніння.

Зазначає, що протоколом про адміністративне правопорушення, у диспозиції визначено, що підставою для його прийняття став висновок медичного огляду № 550 від 24.12.2021 року. Однак, у матеріалах справи наявний висновок без номера, а з таким номером визначено акт огляду, на який здійснено посилання у висновку. Таким чином, усі документи, що стали підставою для передачі матеріалів до суду містять посилання або на неіснуючі документи, або на документи, що не надані для безпосереднього дослідження до суду.

Вказує, що ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу. Однак, відеоматеріали не містять фрагментів зупинення транспортного засобу, яким ніби керував ОСОБА_1 . Постанова (серія БАВ № 560065), що наявна у матеріалах справи не є належним доказом законності зупинки транспортного засобу, оскільки до суду не передано відеоматеріали, що підтверджують вказане порушення та належним чином відтворюють підставу зупинки транспортного засобу.

Апелянт зазначає, що стан сп`яніння у справі було встановлено лікарем за допомогою драгер - та поверхневого огляду. При цьому, спочатку роз`яснено особі, що встановленню стану сп`яніння відбудеться на підставі аналізу біологічних матеріалів, а потім позиція працівників медичного закладу змінилась та констатовано наявність : сп`яніння до отримання результатів лабораторних досліджень, що є прямим порушенням Інструкції.

Крім того, наголошує на тому, що жоден документ у справі - висновок за результатом медичного огляду чи протокол про адміністративне правопорушення - не містить даних щодо вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 , що унеможливлює встановлення факту порушення особи за ч.І ст. 130 КУпАП.

До початку апеляційного розгляду від апелянта захисника Огорілко Ю.М. надійшло клопотання про розгляд даної апеляційної скарги без його участі та без участі його підзахисного ОСОБА_1 .

За таких обставин, а саме належного повідомлення всіх учасників про апеляційний розгляд, наявність відповідного клопотання про відкладення від самого апелянта і те, що в апеляційній скарзі питання про погіршення становища особи не ставиться, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що узгоджується з вимогами ч.6 ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177858 (а.с. 1),

- рапортом (а.с. 2),

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3),

-відеоматеріалами на диску (а.с. 6).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

В супереч доводам апеляційної скарги, матеріали справи не містять даних, які б спростовували законність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

В свою чергу, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини справи повністю узгоджуються з рапортом працівника поліції . Не довіряти діям працівників поліції, під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, у суду апеляційної інстанції немає.

Таким чином, версія, викладена в апеляційній скарзі, захисника Огорілко Ю.М. не співпадає з встановленими судом першої інстанції обставинами та розцінюються апеляційним судом як спроба таким чином уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки підтверджується висновком КНП СОР «ОКМЦСНЗ» від 24.12.2021 року.

Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, в їх сукупності, підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Дані матеріали справи, в своїй сукупності, містять неспростовні факти перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції та на них надано ґрунтовану відповідь, з якою погоджується й апеляційний суд.

Що стосується доводів апелянта про те, що жоден документ у справі - висновок за результатом медичного огляду чи протокол про адміністративне правопорушення - не містить даних щодо вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 , що унеможливлює встановлення факту порушення особи за ч.І ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки, яка вже неодноразово зазначалося вище, стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 прямо підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду, який було складено відповідною собою лікарем КНП СОР «Обласний клінічній медичний центр соціально небезпечних захворювань» і жодних підстав вважати цей документ неналежним апеляційний суд не вбачає.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника адвоката Огорілка Ю.М. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.