Справа № 199/1366/22
ПОСТАНОВА
іменем України
15.03.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, а саме молодшого сержанта (за контрактом), проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

- який притягується до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172 20 КУпАП, за ч.2ст. 172 15 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
09.03.2022 близько 23.15 на території військового містечка№ НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 НГУ у АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, озброєний, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 172 15 КУпАП.

У судове засідання, будучи належним чином сповіщеним про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, у своїх письмових поясненнях свою провину визнав та просив справи про адміністративні правопорушення розглядати за його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, письмові пояснення ОСОБА_1 , вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172 15 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ №7612 від 10.03.2022, 09.03.2022 близько 23.15 на території військового містечка№ НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 НГУ у АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану в Україні ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, озброєний, чим вчинив недбале ставлення до військової служби.

Згідно з Актом медичного огляду, у присутності свідків, який проводився із застосуванням алкостетера АлкоФор 405, у ОСОБА_1 виявлено вживання алкоголю 1.44 ‰.

За таких обставин дії ОСОБА_1 , вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 172 15 КУпАП, як такі що полягали у недбалому ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду;

Що стосується кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172 20 КУпАП, то суд вважає за доцільне закрити провадження у справі за такою кваліфікацією його дій через відсутність складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Так відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №7610 від 09.03.2022, 09.03.2022 близько 23.15 на території військового містечка№ НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 НГУ у АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану в Україні ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби у нетверезому стані, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.3 ст. 172 20 КУпАП.

Диспозиція статті ч.3 ст. 172 20 КУпАП встановлює відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв дії передбачені частинами першою або другою ст. 172 20 КУпАП, як і не містять доказів того, що він протягом року піддавався адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Крім вказаного, суд звертає увагу на те, що обидва протоколи про адміністративне правопорушення №7610 та №7612 стосуються одних й тих самих подій 09.03.2022, охоплюються одним і тим же проміжком часу, а долучені до них докази є ідентичними.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172 15 КУпАП і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

Саме це стягнення, буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172 15 КУпАП.

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч.2 ст. 172 15 КУпАП у виді штрафу у розмірі 145 (сто сорок п`ять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять ) гривень.

На підставі ст. 401 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 ( двадцять ) копійок.

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172 20 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик