Код суду 233 № 233/903/22
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Орчелота А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від військової комендатури м. Костянтинівка ВСП у ЗСУ МОУ стосовно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Свердловськ Російської Федерації, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,
За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ДНКС-2/014 від 21 березня 2022 року, разом із доданими до нього матеріалами, відповідно до якого 21 березня 2022 року о 16:15 год. за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, на території військової частини НОМЕР_2 представниками військової частини НОМЕР_2 проводився комплекс заходів щодо виявлення осіб, схильних до вживання алкоголю. Під час перевірки особового складу, запропоновано звернути особливу увагу на майора ОСОБА_1 . Даному військовослужбовцю було запропоновано перевіритись на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 00292 (тест на алкоголь № 2425 проба позитивна 1,22 проміле).
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.172-20КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав свою провину в скоєнні даного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в тесті на алкоголь невірно зазначено його особисті дані, а саме дату народження; крім того в протоколі невірно зазначено дані документу, що посвідчує особу та місце проживання особи; не зазначено свідків правопорушення, тощо. Просив закрити справу за недоведеністю його провини, оскільки не вірні дані, які зазначені ним в тих матеріалах справи, на які він посилається, жодним чином не можуть бути належними та допустимими доказами його провини.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст. 280КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Положеннями статей 251, 252КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.
Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч. 2 ст. 251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
Судовий розгляд повинен провадитися в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Так, відповідно до документів, наданих в судовому засіданні на встановлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, паспорту громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 05.07.2019 органом 5337, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання, видана 10.07.2019 року виконавчим комітетом Решетилівської міської ради.
Крім того, дату народження ОСОБА_1 підтверджено посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 , виданим Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом 21 березня 2018 року.
Проте, відповідно до відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, ДНКС-2/014 від 21 березня 2022 року та відповідно тесту на алкоголь №2425 від 21.03.2022, правопорушення вчинено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому в протоколі не вірно зазначено місце проживання та реєстрації останнього та невірно зазначено документ, що посвідчує особу.
Таким чином, в судове засідання з`явилася особа, яка за анкетним даними не є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно відомостей, зазначених в протоколі. А на підтвердження вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Вищевикладене свідчить про те, що, в даному випадку, особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 , у зв`язку з її недоведеністю у встановленому діючому законом порядку, не може ґрунтуватись на припущеннях та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-20КУпАП, а тому відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 266, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

За відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя А.В. Орчелота