ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2421/22Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 33/817/162/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 17 березня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за участю особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 , та його захисника Майки М. Б. апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 22 лютого 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2022 року виправлено описку в тексті постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року у справі №607/2421/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, замінено у вступній та резолютивній частинах постанови помилково зазначене прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема замість " ОСОБА_2 ", зазначено правильне " ОСОБА_1 ".

В апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків обставинам справи.

Вказує, що в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Зазначає, що транспортним засобом не керував, автомобіль знаходився в нерухомому стані. Це підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, який відображає лише припаркований транспортний засіб, який не здійснює руху. При цьому посилається на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про підстави зупинки транспортного засобу під його керуванням та підстави проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наголошує на тому, що від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі він не відмовлявся, однак працівниками поліції не було видано направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, а одразу було складено протокол про відмову від проходження такого огляду. Зазначає, що вказане свідчить про порушення встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП такий огляд вважається недійсним.

Звертає увагу на те, що технічний пристрій для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки був відсутній, а вказаний у протоколі технічний прилад газоаналізатор "Drager Alkotest 6810" не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1413/27858 та положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції.

Наголошує на тому, що працівниками поліції було порушено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: йому не роз`яснено порядок роботи технічного засобу; не надано відомостей про калібрування пристрою та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який пропонувався для огляду; не встановлено факт вживання ароматичних напоїв перед проходженням огляду; працівниками поліції не роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; не ознайомлено порушника зі складеними відносно нього адмінматеріалами.

Вважає недопустимим доказом відеоматеріали із нагрудних камер поліцейських, оскільки відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням вимог п. 3.5 Інструкції про порядок, зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 №100.

Зазначає, що відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції датований 21.09.2016, у зв`язку із чим не видається за можливе однозначно встановити, що наявний відеозапис дійсно відображає події, які мали місце саме 05.02.2022.

Наголошує на тому, що відповідно до постанови Верховного Суду у справі №177/525/17 від 08.07.2020 сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Вказує, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому дотримання ним вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин ставиться під сумнів. Відповідно рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16а.

Звертає увагу на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен проводитись в присутності двох свідків, однак під час проведення огляду працівниками поліції дані особи не були залучені, що є порушенням проведення такого огляду.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про недоведеність його вини, а відтак про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю.

09 березня 2022 року на електронну адресу суду надійшов супровідний лист, в якому ОСОБА_1 просить приєднати до матеріалів справи довідку №03/22 від 03.03.2022 та врахувати її при прийняті остаточного рішення по справі. Так, відповідно до даної довідки ОСОБА_1 на даний час працює на посаді водія в ТзОВ "ЄВРОЛЕНД ЮЕЙ" на підставі цивільно-правової угоди. До його обов`язків входить перевезення вантажу, транспортування продукції підприємства; підготовка логістичних центрів для розповсюдження гуманітарної допомоги та сільськогосподарської продукції для потреб населення та суб`єктів господарювання; перевезення працівників підприємства. Специфіка даної роботи вимагає продовжити співпрацю з ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю доповідача, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Майки М. Б., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 05 лютого 2022 року о 23 год. 35 хв. в м. Тернопіль по вул. Протасевича, 18 керував транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Alcotest 6810» ARBL-0894 (повірка дійсна до 14.12.2022), та огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2022 року капітаном поліції УПП в Тернопільській області ДПП Кореницьким В. В. щодо ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5290545, згідно з якою 05 лютого 2022 року о 23 год. 35 хв. по вул. Протасевича, 18 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед зупинкою. Цим самим порушив п. 9.2. (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Дане правопорушення послужило причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином вважаю, що транспортний засіб «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції був зупинений законно, а тому твердження апелянта про те, що працівники поліції діяли без достатніх на то підстав, є необґрунтованими.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9"а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

В ході спілкування з працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, тобто ті, які зазначені у п. 3 Інструкції та протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №201090 від 05.02.2022.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Зокрема, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого поліцейськими відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №201090 від 05.02.2022 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, спростовується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП, та будь-яких зауважень чи клопотань з цього приводу останній не заявляв. Також у графі "підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності" над словами "зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав" проставлений підпис ОСОБА_1 , а тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що правопорушника не було ознайомлено зі складеними відносно нього адмінматеріалами.

Відомості протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, який був долучений до матеріалів справи.

Згідно цього відеозапису правопорушник ОСОБА_1 на запитання поліцейського: "Чи бажаєте ви пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alcotest 6810» ARBL-0894, (повірка дійсна до 14.12.2022), так і в медичному закладі?" - чітко відповів, що "відмовляється", що спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп"яніння в медичному закладі. Крім того, останній не навів обґрунтованих доводів та аргументів на спростування вищевказаного відеозапису.

Отже, даний відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який долучено до матеріалів справи і який є доказом відповідно до ст. 251 КУпАП, повністю підтверджує викладені у постанові суду обставини.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу та до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на одному із відеозаписів безперервно та чітко зафіксовано, зокрема, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису, немає.

Доводи апелянта про те, що відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції датований 21.09.2016, у зв`язку із чим не видається за можливе однозначно встановити, що наявний відеозапис дійсно відображає події, які мали місце саме 05.02.2022, не є слушними, оскільки з цих же підстав даний відеозапис був визнаний судом неналежним та недопустимим доказом по справі.

Таким чином, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дослідив наявні у справі матеріали, а також відеоматеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Посилання апелянта на те, що технічний пристрій для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки був відсутній та йому не було роз`яснено порядок роботи технічного засобу - газоаналізатора, є неспроможними, оскільки. як вже було вище зазначено, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а тому надання ОСОБА_1 газоаналізатора "Alcotest 6810" та роз`яснення принципу його роботи працівниками поліції при даних обставинах не є необхідним.

Доводи апелянта, що працівниками поліції не надано відомостей про калібрування пристрою та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який пропонувався йому для огляду, на увагу не заслуговують, оскільки, як вбачається із переглянуто відеозапису із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 із свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - газоаналізатора «Alcotest 6810» ARBL-0894 (повірка дійсна до 14.12.2022).

Твердження апеляційної скарги про те, що вказаний у протоколі технічний прилад газоаналізатор "Drager Alkotest 6810" не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1413/27858 та положень ч. 2 ст. 266 КУпАП, унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції, є необґрунтованими, оскільки згідно із переліком зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, дозволено використання усіх газоаналізаторів "Drager Alcotest" виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччини, в тому числі і вказаний вище алкотестер "Drager 6810", із свідоцтва про повірку якого вбачається, що його виробником є Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина.

Безпідставними є доводи апелянта щодо відсутності складеного поліцейськими направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, дане направлення було долучено працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен проводиться в присутності двох свідків, однак під час проведення огляду працівниками поліції дані особи не були залучені, що є порушенням проведення такого огляду, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та фіксуючи зазначений процес на відео (нагрудну боді-камеру), поліцейський правомірно не залучав свідків.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а автомобіль знаходився в нерухомому стані, є надуманими та такими, що надані для уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки з відеозаписів чітко вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу біля автомобіля перебував саме апелянт, інших осіб не було, при цьому останній протягом усього часу від моменту зупинки будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом керувала інша особа, поліцейським не повідомляв, не вбачається таких обставин і з матеріалів справи.

Також, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських, на прохання працівників поліції пред`явити документи на автомобіль ОСОБА_1 натиснув на кнопку зняття сигналізації на ключах від транспортного засобу, після чого відкрив дверку машини та показав необхідні документи, що свідчить про те, що саме він керував даним транспортним засобом.

Крім цього, у графі протоколу про адміністративне правопорушення "пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності", по суті порушення ОСОБА_1 власноручно написав, що він "проїжджав по АДРЕСА_1 , де його зупинили без причини."

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, спростовується і його письмовими поясненнями, наданими поліцейським 06 лютого 2022 року на місці зупинки транспортного засобу, в яких він вказав, що працівники поліції незаконно його зупинили та вимагали продути в Драгер, однак він погано себе почував і не бажав цього робити, додавши, що, на його думку, він нічого не порушив, пересувались вони без мигалок, і коли він зупинився, до нього під`їхали.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Що стосується доданої ОСОБА_1 довідки №03/22 від 03.03.2022, відповідної до якої останній працює на посаді водія в ТзОВ "ЄВРОЛЕНД ЮЕЙ" на підставі цивільно-правової угоди, вважаю, що це не є безумовною підставою для скасування рішення суду, зважаючи на специфіку вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба