ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року смт. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 5 Підволочиського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_1 24.10.2021 року о 01:20 год у м. Хоростків по вул.. Незалежності Чортківського району Тернопільської області керував автомобілем SKODA SUPER-B» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя). На місці зупинки продути алкотест 6810 «Драгер» чи проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КпАП України.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Від особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 15.03.2022 року поступило клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що з 24.02.2022 року згідно Указу Президента України, в Україні введено військовий стан строком на 30 діб.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, суд встановив наступні обставини.

29.10.2021 року на адресу суду від відділення поліції № 5 Підволочиського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Розгляд справи за клопотанням особи, що притягується до адміністративної відповідальності неодноразово відкладався, зокрема 08.12.2021 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 буде перебувати за межами Тернопільської області, 12.01.2022 року у зв`язку із станом здоров`я, 03.03.2022 року у зв`язку з неявкою сторін та введенням військового стану.

Відповідно до ст.. 55 Конституції України та ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють правила розгляду справ у найкоротший термін.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Згідно ст.. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментара Сандерс С.А. проти Іспанії « зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання»

В такому випадку він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я чи форс-мажорними обставинами. Таким чином, неодноразова неявка сторони без поважних причин (в.т.ч. не зазначення причин) у судове засідання цілком об`єктивно може бути розцінена судом як зловживання сторонами своїх процесуальних прав, що є неприпустимим.

Разом із тим, ОСОБА_1 у випадку добросовісного відношення до наданих йому законом процесуальних прав знаючи про те, що був складений протокол про адміністративне правопорушення, мав можливість особисто поцікавитись ходом та результатом розгляду справи, викласти свою позицію щодо вчиненого правопорушення, подати належні та допустимі докази котрі б свідчили про його невинуватість у вчиненні інкримінованого працівниками поліції правопорушення, натомість жодних дій зі сторони ОСОБА_1 .? окрім клопотань про відкладення розгляду справи, вчинено не було.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборонні обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95від 19.06.2001, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Таким чином, суддя не бере до уваги клопотання ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із веденням військового стану, оскільки на території Тернопільської області, зокрема і Підволочиського (Тернопільського) району на час розгляду справи по суті, будь-яких військових дії не проводиться, усі державні органи працюють у штатному режимі, будь-яких відомостей, котрі б могли свідчити про поважність причин неявки в судове засідання особи, що притягується до відповідальності не подано, зокрема особиста участь у перебуванні в ЗСУ чи інших військових формувань, що безпосередньо беруть участь у бойових діях та знаходяться за межами території Тернопільської області, і не може з`явитись у судове засідання особисто чи за допомогою інших цифрових технологій, зокрема платформи «Zoom Відтак клопотання та викладені у ньому обставини, вважаю не поважними щодо причинами неявки у судове засідання, не належним чином вмотивоване, не обґрунтоване, та розцінюю як затягування розгляду справи, намагання уникнути відповідальності, розгляду справи по суті у визначений законом строк.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу та тривалості наданого судом ОСОБА_1 для ознайомлення з матеріалами справи, наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , котрий про день час розгляду справи був повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з`явився, згідно наданих доказів, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.

Як убачається із матеріалів справи вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.11 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498631 від 24.10.2021 року, згідно якого громадянин ОСОБА_1 24.10.2021 року о 01:20 год у м. Хоростків по вул. Незалежності Чортківського району Тернопільської області керував автомобілем SKODA SUPER-B» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя). На місці зупинки продути Алкотест 6810 «Драгер» чи проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КпАП України.

-дослідженими у судовому засіданні відеодоказами з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та під час спілкування повідомив, що їде із весілля. На пропозицію продути на місці Алкотест «Драгер», а також проїхати у лікарню, водій відмовився, поводився зухвало, не дочекавшись оформлення процесуальних документів, всупереч законним діям працівників поліції, залишив місце події, у зв`язку з чим відносно останнього проводилось переслідування патрульним автомобілем.

У ст.7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відповідно до п. 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року, із змінами внесеними згідно Постанови Верховного Суду №18 від 19.12.2008року, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин суддя приходить до переконання про наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, шляхом накладення на нього адміністративного стягнення в межах її санкції.

Накладаючи адміністративне стягнення за вказане адміністративне правопорушення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України, як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його майновий стан. Обставини, що пом`якшують відповідальність та обставини, що обтяжують відповідальність судом не встановлені.

Враховуючи наведене та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, суд приходить до переконання, що на громадянина ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, у відповідності до ст. 40- 1 КпАП України із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 496,20 грн згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діє в редакції згідно Закону України № 484-VІІІ від 22 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст.33,40-1,276-280,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 5 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011року «Про судовий збір», зі змінами та доповненнями, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови, а особи які не були присутні під час розгляду справи протягом цього ж строку з часу її отримання.

Суддя підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків