Справа № 129/1318/21
Провадження по справі № 3/129/16/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2022 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Дєдов С.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, фізичну особу-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 462268 від 25.04.2021 р., ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він 25.04.2021 р. о 17:45 год. по вул. Волонтерів в м. Гайсині Вінницької області, керував автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів та зіниці очей не реагують на світло), але від проходження у встановленому законом порядку огляду для водія на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав до суду письмове заперечення, за змістом якого вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав і заперечив в повному обсязі, та просив справу закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки 25.04.2021 р. працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. про те, що він, ОСОБА_1 , нібито керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лісков А.І. у письмовому запереченні пояснили, що всебічно та в повному обсязі ознайомившись зі змістом матеріалів справи, а саме з протоколом про адміністративне правопорушення та документами долученими до нього, вважають даний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. та документи, які долучені до нього є необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечить нормам чинного законодавства України, що обґрунтовується наведеним нижче.

1. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. не наведено ознак наркотичного сп`яніння передбачених, Інструкцією, відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. не може слугувати належним та допустимим доказом правопорушення.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. вбачається, що даний протокол був складений 25.04.2021 р. о 18:02 год. про те, що: « ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився».

Відповідно до частин 4-6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 2-3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Іншими словами, для встановлення ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський повинен виявити одну або дві ознаки алкогольного сп`яніння та ознаки наркотичного сп`яніння у чіткій відповідності до наведених положень Інструкції, проте як вбачається із протоколу поліцейськими нібито було встановлено, що зіниці очей правопорушника не реагують на світло, проте інструкція чітко передбачає, що ознаками наркотичного сп`яніння може бути виключно звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, а не зіниці, які не реагують на світло.

2. Він, ОСОБА_1 не мав жодних ознак наркотичного сп`яніння та такі ознаки не могли бути виявлені поліцейськими, а тому не було підстав для направлення його, ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння.

Не зрозуміло, яким чином поліцейські могли встановити, що зіниці очей правопорушника не реагують на світло, якщо вони спілкувались із ним, ОСОБА_1 при не опущеному вікні, також не зрозуміло, яким чином поліцейськими було встановлено порушення координації рухів його, ОСОБА_1 , коли він перебував в автомобілі з опущеним склом, також жодного порушення мови не було, оскільки він, ОСОБА_1 відповідав на поставлені питання чітко та без жодних запинок, а тому не зрозуміло, яким чином поліцейські встановили порушення мови.

Наведене свідчить, що він, ОСОБА_1 не мав жодних ознак наркотичного сп`яніння (вказане підтверджується наявними відеоматеріалами), відтак не було жодних підстав для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

3. Поліцейським було залучено свідків, щодо упередженості, яких є сумніви, відтак їх пояснення не повинні братись судом до уваги.

У своєму запереченні захисник та ОСОБА_1 наголошували на тому, що у відповідності до пункту 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 р. № 1452/735, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Проте, як вбачається із відеоматеріалів (19 год. 19 хв.) поліцейський просить «підскочити» свідків, якщо вони не зайняті, тобто поліцією було залучено завідомо упереджених свідків, що є прямим порушенням Інструкції.

4. В матеріалах справи відсутнє направлення, ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння.

Також у запереченні звертається увага суду на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення водія на проведення огляду на стан сп`яніння.

Згідно із п.6 «Порядку направлення та огляду» водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Відповідно до вимог п. 8 розділу Інструкції про порядок № 1452/735МВС форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія транспортного засобу на огляд до закладу охорони здоров`я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП та п.8 розділу II Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього.

5. Він, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у добровільному порядку і жодних ознак сп`яніння виявлено не було.

Так, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №49, який складений о 11:00 год. 26.04.2021р., видно, що у нього, ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. Вказаний висновок підтверджує той факт, що у поліцейських не було жодних підстав для направлення його, ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння, більше того, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену нормами ст. 130 КУпАП лише за керування такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого сп`яніння. Однак, в даному випадку таких ознак встановлено не було, що вчергове підтверджується висновком. При цьому, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окремо в запереченні наголошено на те, що ОСОБА_1 ніколи не перебував на обліку у лікаря нарколога, що підтверджується долученою до справи довідкою лікаря нарколога ОСОБА_2 від 16.11.2021 р., а за місцем проживання характеризується позитивно.

Усе вищенаведене свідчить, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відтак провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

У правовій системі України практика ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, відповідно до ст.ст. 1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно із ч. 3 п. (b) ст. 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі за текстом - Конвенція) питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до п.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

А згідно з положеннями п.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 p., заява № 16347/02).

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , досліджених доказів та вимог закону визнаю за необхідне справу закрити з таких міркувань.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частин 4-6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із нормативно-правовим актом, який на даний час в Україні регламентує порядок, питання та особливості щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння - Інструкція про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015 р. (далі Інструкція), визначено, що п. 6 розділу ІІ цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться в присутності двох свідків; не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до п.22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Відповідно до пунктів 2-3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КпАП.

Згідно із ст. 280 КУпАП суди при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку Судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Досліджуючи та оцінюючи надані у справі докази суд дійшов таких висновків.

Додані до протоколу п`ять файлів на DVD-R диску із відеозаписом, де зафіксовано події щодо зупинки поліцейськими водія ОСОБА_1 та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, містять час створення файлів 22.07.2008 року і час створення файлів 20:19, 20:42, 20:44, 20:52, 21:03, а самі п`ять відеозаписів мають зафіксовані дати та час, - 22.07.2008 р. 19:04 год.-19:19 год. (перший відеозапис); 22.07.2008 р. 19:40 год.-19:42 год. (другий відеозапис); 22.07.2008 р. 19:43 год.-19:44 год. (третій відеозапис); 22.07.2008 р. 19:45 год.-19:52 год. (четвертий відеозапис); 22.07.2008 р. 19:56 год.-20:03 год. (п`ятий відеозапис), натомість у протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 462268 від 25.04.2021 р. міститься інші дата та час вчинення ОСОБА_1 правопорушення ніж час і дата, зафіксовані на відеозаписах, а саме 25.04.2021 р. о 17:45 год., у зв`язку із явною різницею дати та часу зафіксованих відеозаписами та зазначеної в протоколі, такі докази, - п`ять файлів на DVD-R диску із відеозаписом, є неналежними та недопустимими, оскільки через вказану різницю не належать до предмету доказування події 25.04.2022 р. о 17:45 год., а тому відхиляються судом як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Долучені до протоколу письмові пояснення двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.04.2021 року про те, що вони засвідчили факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських 25.04.2021 року о 18:02 год. від проходження у встановленому законом порядку огляду для водія на стан сп`яніння, не мають записів про роз`яснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 положень і змісту норм ст. 272КУпАП та ст.ст. 384, 385 КК України, про те що вони залучаються як свідки, із відповідними обов`язками свідка, зокрема й наявності відповідальності за завідомо неправдиві показання; письмові пояснення двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.04.2021 року містять час відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для водія на стан сп`яніння, - 18:02 год. 25.04.2021 року, а натомість у протоколі про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 462268 від 25.04.2021 р. міститься інший час вчинення ОСОБА_1 правопорушення ніж час, зафіксовані в письмових пояснення, а саме 17:45 год. 25.04.2021 р. Крім того, на відеозаписі від 22.07.2008 р. 19:45 год.-19:52 год. (четвертий відеозапис) зафіксовано як ОСОБА_4 під час складання письмових пояснень вітається та спілкується із одним із поліцейських як із давнім приятелем. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викликались для допиту в порядку ст.272 КУпАП до суду неодноразово, однак жодного разу до суду не з`явились. За таких обставин, у їх сукупності, долучені до протоколу письмові пояснення двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 25.04.2021 року є неналежними та недопустимими, оскільки зібрані із порушеннями щодо вимог належності до предмета доказування (часу скоєння правопорушення) та недотримання вимог ст.ст.266, 272 КУпАП, 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, щодо неможливості залучення як свідків осіб, щодо неупередженості яких є сумніви, а тому відхиляються судом як докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім і належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. не наведено ознак наркотичного сп`яніння передбачених, Інструкцією, відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. не може слугувати належним та допустимим доказом правопорушення. Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2021 р. вбачається, що даний протокол був складений 25.04.2021 р. о 18:02 год. про те, що: « ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився», про що вказано у запереченні.

Крім того, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 доказом своєї невинуватості долучив до справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №49, який складений о 11:00 год. 26.04.2021р., з якого видно, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено; а також докази того, ОСОБА_1 ніколи не перебував на обліку у лікаря нарколога, що підтверджується долученою до справи довідкою лікаря нарколога ОСОБА_2 від 16.11.2021 р.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №462268 від 25.04.2022 р. відхиляються судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає та заперечує свою винуватість у скоєнні ним вказаного адміністративного правопорушення, захисник та ОСОБА_1 наполягали на невинуватості останнього, та вказували у своєму письмовому запереченні на порушення вимог законів та нормативних актів; враховуючи те, що суд встановлює наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи виключно на підставі доказів, а обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а доданим до матеріалів справи документам надана оцінка як неналежним та недопустимим доказам, а матеріали справи не містять інших беззаперечних, достатніх, допустимих, достовірних доказів про те, що ОСОБА_1 25.04.2022 р. о 17:45 год. по вул. Волонтерів в м. Гайсині Вінницької області, керував автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів та зіниці очей не реагують на світло), але від проходження у встановленому законом порядку огляду для водія на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, та за таких обставин, суд приходить до переконання про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно останнього підлягає закриттю на підставі п.1) ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. п. 1 ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП,

Постановив:

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП через відсутність в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: