ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/1/22 Справа № 711/7282/21 Категорія: ч.1 ст.44-3 КУпАПГоловуючий у І інстанції Позарецька С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Горстки Я.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 Горстки Я.В. на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ «Авто-Тюл»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 26.10.2021 о 08 год. 47 хв. у м.Черкаси по вул.Смілянська, 65, керував автобусом «Богдан А-20111» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснював перевезення пасажирів на міському автобусному сполученні маршруту № 36 в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу зазначеної в реєстраційних документах на транспортний засіб (більше на 12 осіб), чим порушив п.п.8 п.2-2, п.3 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 Горстка Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 листопада 2021 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з неповним з`ясуванням судом всіх фактичних обставин справи та такою, що не відповідає загальним вимогам для судових рішень з точки зору їх обґрунтованості, з порушенням права на захист та норм адміністративного процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, зокрема, він не є суб`єктом господарювання, а положення постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 та № 104 від 17.02.2021 передбачають, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП є суб`єкти господарювання. Також, до протоколу не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність у нього статусу суб`єкта господарювання або які б встановлювали наявність факту його перебування у трудових відносинах із будь-яким суб`єктом господарювання, покладення на нього адміністративно-розпорядчих функцій, а також доказів того, що саме до його посадових обов`язків входить визначення та встановлення відстані між відвідувачами. Окрім того, в протоколі не вказано конкретний пункт нормативно-правового акту, який нібито було порушено ОСОБА_1 , не зазначено прізвища, адреси свідків та понятих.

Зазначає, що ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто, відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання, тоді як вищезазначеною постановою № 1236 від 09.12.2020 встановлено вимоги не до будь-яких осіб, а лише до суб`єктів господарювання.

Апелянт просить взяти до уваги, що раніше гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався, працює водієм на ТОВ «Авто-ТЮЛ», сума штрафу у розмірі 17000 грн. є непосильною при мінімальній заробітній платі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2021 ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, при цьому, копія постанови від 19.11.2021 судом першої інстанції йому направлена 06.12.2021, тоді як апеляційна скарга його захисником подана до місцевого суду 16.12.2021, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - Горстки Я.В. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч.1 ст.44-3 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з неповним з`ясуванням судом всіх фактичних обставин справи та такою, що не відповідає загальним вимогам для судових рішень з точки зору їх обґрунтованості, з порушенням права на захист та норм адміністративного процесуального законодавства, є обґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Винуватість ОСОБА_1 , на думку суду першої інстанції, підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 235601 від 26 жовтня 2021 року, рапортом працівника поліції та відеоматеріалами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозицією частини 1 статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, ст.44-3 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст.44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог підпункту 8 пункту 2 прим.2 постанови КМ України №1236 від 09 грудня 2020 року, а саме, перевезення пасажирів на міському автобусному сполученні маршруту №36 у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу зазначеною в реєстраційних документах на транспортний засіб.

Разом з тим, підпунктом 8 пункту 2 прим. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09 грудня 2020 року встановлено заборону з 17 червня 2021 року здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема, перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж сукупна кількість місць для сидіння та 50 відсотків місць для стояння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, суд не взяв до уваги, що фабула протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки фактично хоч і містить кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, проте вони належним чином не встановлені, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами.

Згідно ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

При цьому з вимог ст.29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

З системного аналізу вказаних положень слідує, що за порушення підпункту 8 пункту 2 прим. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09 грудня 2020 року, а саме: заборони з 17 червня 2021 року здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж сукупна кількість місць для сидіння та 50 відсотків місць для стояння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб, несе автомобільний перевізник чи автомобільний самозайнятий перевізник, тобто суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 він керував транспортним засобом під час виконання трудових обов`язків, тоді як він не є суб`єктом підприємницької діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником чи автомобільним самозайнятим перевізником, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, тобто є суб`єктом господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ним на законних підставах.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому враховуючи вимоги статті 62 Конституції України, апеляційний суд усі сумніви тлумачить на його користь.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 винуватий у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Горстки Я.В. задовольнити.

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19 листопада 2021 року, щодо ОСОБА_1 , - скасувати, а провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба