Справа № 130/3318/21
Провадження № 33/801/203/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, -

встановив:

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою - підприємцем, 21 листопада 2021 року о 17 год.. 40 хв. в с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області в продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2, здійснювала продаж товарів без COVID сертифіката (довідки про щеплення), чим порушила обмеження, встановлені підпунктом 4 пункту 3-5 постанови кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (з наступними змінами).

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Бистрицького М. О., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, адже як вбачається зі змісту підпункту 4 пункту 35 Постанови КМУ № 1236, зазначені в ньому обмеження не стосуються суб`єктів господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Бистрицький М. о. не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Відтак, приходжу до висновку, що справу слід розглянути без участі ОСОБА_2 та її представника, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вона підлягає скасуванню, виходячи із такого.

За ч. 1 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, норма статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто вона відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідіемічних правил і норм як загальнодержавних, так і виданих органами місцевого самоврядування.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року ( зі змінами) визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року (із змінами), карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, загальнодержавним нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка містить 44 пункти.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 771677 від 21 листопада 2021 року зазначено, що ОСОБА_3 порушила вимоги постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, при цьому не зазначено який саме пункт/вимоги зазначеної вище постанови нею порушені. Оскільки безпосередньо саме норма нормативно-правового акту встановлює об`єктивну сторону вчинення правопорушення, тому суть інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення не розкрита.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, послався на протокол, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не містить опису об`єктивної сторони адміністративного правопорушення: в ньому відсутнє посилання на конкретний пункт Постанови КМУ, який встановлює відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не зважаючи на роль правосуддя як такого, розглядаючи справу та приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції не зважив на те, що Протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на пункт постанови КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року та самостійно кваліфікував дії особи, яка притягується до відповідальності, зазначивши підпункт 4 пункту 35 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року (зі змінами), тим самим вийшов за межі своїх повноважень, перебравши на себе функцію обвинувачення.

Самостійно кваліфікувавши дії ОСОБА_2 , суд першої інстанції ще й припустився нерівного тлумачення норми підзаконного акту, який він застосував.

Так, підпункт 4 пункту 3-5 постанови КМУ має наступний зміст: на території регіонів, на яких установлений "червоний" рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: «приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами гігієни та побутовою хімією, засобами зв`язку, друкованими засобами масової інформації, ветеринарними препаратами, кормами, насінням і садивним матеріалом (квітами, рослинами), добривами, засобами захисту рослин, без обмеження доступу відвідувачів до інших товарів, представлених в асортименті зазначених суб`єктів господарювання;».

Отже, з наведеного змісту вбачається, що обмеження, встановлені підпунктом 4 пункту 35 постанови КМУ № 1236 не стосуються суб`єктів господарювання, які торгують товарами на торговельних площах, не менше 60 % яких призначено для торгівлі продуктами харчування. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 здійснює роздрібну торгівлю в продуктовому магазині, то на неї не поширюються обмежені, вказані в підпункті 4 пункту 35 Постанови КМУ № 1236. Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, а відтак, і відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44-3, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником Бистрицьким Максимом Олексійовичем, задовольнити.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета