Номер провадження: 33/813/184/22
Номер справи місцевого суду: 501/1150/21
Головуючий у першій інстанції Вергопуло К.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487950 від 20.03.2021р.. ОСОБА_1 20 березня 2021 року о 04.50 год. на 4км+659м об`їзної дороги в м. Дунаївці, Кам`янець-Подільського р-ну, Хмельницької обл., керуючи вантажним сідловим тягачем «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , буксируючи напівпричіп контейнеровоз, номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник з подальшим перевертанням і з`їздом у кювет. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху (а.с. 2).

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 454 гривень (а.с. 39-40).

Не погодившись із вищевказаною постановою суду першої інстанції, 21 травня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2021 року та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 43-45).

15 лютого 2022 року в судове засідання апеляційного суду з`явився ОСОБА_1 та просив відкласти судовий розгляд, посилаючись на те, що він лише 15 лютого 2022 року уклав із адвокатом Суворовим О.В. договір про надання правової допомоги, тому адвокату потрібен час для ознайомлення із матеріалами справи.

Однак, апеляційний суд не вважає доцільним відкладення розгляду даної справи та відмовляє у задоволенні клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що ніяким чином не обмежує ОСОБА_1 в користуванні своїми правами, оскільки останній скористався своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку, надавав усні та письмові пояснення по суті справи, подавав докази, неодноразово заявляв клопотання, які апеляційний суд задовольняв, та користувався юридичною допомогою адвоката, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Крім того, слід зазначити, що дана справа знаходиться в провадженні Одеського апеляційного суду з 09 червня 2021 року, та крайній раз, а саме 12 січня 2022 року розгляд справи було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 , якому було надано термін для пошуку нового адвоката та узгодженням із ним позиції до наступного судового засідання, оскільки адвокат Верхола І.О. більше не представляє його інтереси.

Тому, на думку апеляційного суду, дії ОСОБА_1 відносно того, що він уклав із адвокатом Суворовим О.В. договір про надання правової допомоги лише 15 лютого 2022 року, а саме в день судового засідання, та у зв`язку із цим просить відкласти розгляд справи, свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами, намагання затягнути розгляд справи та перешкоджанні діяльності суду із своєчасного розгляду і вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, та вважає можливим розглянути апеляційну скаргу, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи й ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 було порушено лише пункт 12.1 Правил дорожнього руху, з огляду на наступне.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на вимоги Правил дорожнього руху. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог ПДР.

Пунктом 12.1 ПДР України встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487950 від 20.03.2021р., ОСОБА_1 20 березня 2021 року о 04.50 год. на 4км+659м об`їзної дороги в м. Дунаївці, Кам`янець-Подільського р-ну, Хмельницької обл., керуючи вантажним сідловим тягачем «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , буксируючи напівпричіп контейнеровоз, номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник з подальшим перевертанням і з`їздом у кювет, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху (а.с. 2).

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він працює водієм у ПП «Орєшкова», керував вантажівкою марки FREIGHTLINER н/з НОМЕР_1 , 20.03.2021р. приблизно о 04.00 виїхав з м. Кам`янець-Подільського в м. Одеса. Вантажівка перевозила напівпричеп заповненим куркою. Приблизно о 04.50 год. на об`їзній поблизу м. Дунаївці на кільці він побачив як в зустрічному напрямку, на смузі для розгону стояв легковий автомобіль, який світив в його сторону світлом. Внаслідок осліплення він не впорався з керуванням, зачепивши бордюрний камінь та допустив перекидання вантажівки та причепа, які потрапили в кювет. Також зазначив, що вказаній ділянці дорога та кільце не освітлюється (а.с. 4).

Для установлення відповідності дій водія транспортного засобу в даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія можливості запобігти пригоді, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП, постановою Одеського апеляційного суду від 06 липня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судової автотехнічної експертизи, та в справі призначено комплексну судову автотехнічну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Як повинен був діяти водій транспортного засобу «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху? 2. Чи мав водій транспортного засобу «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 технічну можливість уникнути перекидання транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху або з моменту виявлення перешкоди для руху? 3. Чи відповідали дії водія транспортного засобу «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 технічним вимогам Правил дорожнього руху? 4. Чи перебували з технічної точки зору дії водія транспортного засобу «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в причинному зв`язку з настанням події ДТП? 5. Чи мав водій транспортного засобу «FREIGHTLINER FLC 112», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 технічну можливість шляхом екстреного гальмування зупинити транспортний засіб з моменту виникнення небезпеки для руху (указується момент виникнення небезпеки), не доїжджаючи до перешкоди? (а.с. 61-62).

У висновку експерта №СЕ-19/116-21/12694-ІТ від 19 жовтня 2021 року, наданого Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України (ОНДЕКЦ МВС України) зазначено, що в даній дорожній ситуації в темну пору доби водій ОСОБА_1 повинен був обрати та рухатись з такою швидкістю руху, щоб мати змогу зупинити керований ним транспортний засіб у межах видимості дороги і ця швидкість не повинна перевищувати допустиму швидкість руху поза межами населеного пункту, тобто діяти відповідно до вимог пунктів 12.2 та 12.6 ґ ПДР, а саме: п. 12.2 - У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.6 ґ - Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

Експертами також вказано, що в ситуації, яка склалась на дорозі, водій ОСОБА_1 повинен був у разі засліплення зупинитись, не змінюючи смуги руху, увімкнути аварійну світлову сигналізацію і відновити рух лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення, тобто діяти відповідно до вимог п. 19.3 ПДР.

Згідно із п. 19.3 ПДР, у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

Таким чином, судовими експертами встановлено, що будь які причини технічного характеру, які перешкоджали водію ОСОБА_1 діяти відповідно до вимог п. 19.3 ПДР, а саме з моменту засліплення зупинитись, не змінюючи смугу руху, відсутні, тому з технічної точки зору водій ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти виїзду за межі проїзної частини та послідуючого перекидання транспортного засобу, дотримуючись вимог п. 19.3 ПДР.

Отже, висновком експерта №СЕ-19/116-21/12694-ІТ від 19 жовтня 2021 року, наданого Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України (ОНДЕКЦ МВС України), встановлено, що в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 19.3 ПДР, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням події.

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487950 від 20.03.2021р. та оцінюючи його як окремо так і в сукупності з іншими дослідженими доказами, зокрема поясненнями ОСОБА_1 , схемою місця ДТП та висновком Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (ОНДЕКЦ МВС України) №СЕ-19/116-21/12694-ІТ від 19 жовтня 2021 року, підстав сумніватися у правдивості яких у суду немає, оскільки вони є логічними, послідовними, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. п. 12.1, 19.3 ПДР, та те що його дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Оскільки, в разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів ОСОБА_1 повинен був зменшити швидкість, а в разі засліплення зупинитися. Крім того, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ОСОБА_1 повинен був враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 2.3 б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Кожен водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. п. 1.3, 1.9 ПДР України).

Крім того, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, незважаючи на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №487950 від 20.03.2021р., уповноваженими особами вказано, що ОСОБА_1 в даній ДТП порушив лише вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, однак апеляційний суд вважає, що доказами наявними в матеріалах справи доведений факт порушення останнім також вимог п. 19.3 ПДР, та те що його дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2021 року змінити в частині мотивування, в решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький