Справа № 462/8869/21 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 33/811/178/22 Доповідач: Гончарук Л.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 21 січня 2022 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Згідно постанови, 27.11.2021 о 23:50 год. у м.Львові, вул.Сяйво, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у цій справі.

Не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся. У протоколі висловив лише незгоду з підозрою поліцейського.

Як вбачається з їх змісту, водій, спершу не визнаючи підстав для проведення такого огляду, заперечував ознаки наркотичного сп`яніння, наведені працівниками поліції, а також, як результат необізнаності в порядку проведення такого роду оглядів, стверджував що для цього недостатньо підстав. Проте, після того, як працівниками поліції було роз`яснено, що діюче законодавство не передбачає надання доказів про наявність ознак сп`яніння, погодився пройти медичний огляд, проте не погодився з процедурою його проведення та доставлення його до медичного закладу в автомобілі патрульної поліції без видачі йому будь яких документів, таких як скерування на медичний огляд або протокол затримання.

Тому, для нього є незрозумілим, в чому саме обвинувачувався як водій: у керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходженні огляду. Особа має право знати в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Наголошує, що у п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, вказано - що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Проте, в порушення вказаних процедур, працівниками поліції не було вручено йому відповідного направлення.

Звертає увагу, що неодноразово пропонувалося поліцейським надати йому відповідне направлення і він на власному транспорті керування яким міг здійснювати один з його товаришів або з використанням послуг таксі, прибуде за вказаною ними адресою з метою проходження відповідного медичного огляду. Проте, такі прохання трактувалися працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння про що і було складено протокол.

Судом першої інстанції вказані обставини не досліджені, їм не надана відповідна правова оцінка і такі не знайшли свого належного відображення в оскаржуваному рішенні.

Також, на його погляд, поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта.

У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також, в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Його, як водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення апелянта від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Посилання у протоколі на порушення апелянтом п. 2.5 ПДР не ґрунтується на законі.

Показання свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду 30.03.2022 року не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надходило, що не позбавляє можливості розглянути справу у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними вказаними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 054032 від 28.11.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків; відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції, на якому підтверджено факт відмови від огляду на стан сп`яніння, оскільки на пропозицію працівника поліції поїхати у медичний заклад на службовому автомобілі, обов`язком якого є доставка особи правопорушника для огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не погодився; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку; рапортом працівника поліції.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги в частині порушення запропонованої ОСОБА_1 процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння та відсутності направлення на такий огляд, оскільки такі спростовуються відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції та матеріалами справи, у яких на а.с.4 наявне таке направлення.

Поряд з цим, безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тобто відстороненню підлягають особи на час проведення огляду на стан сп`яніння, з метою встановлення перебування особи у стані того чи іншого сп`яніння, від якого він відмовився.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 21 січня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук