ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/171/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Шевчука В.О. та адвоката Бакальця І.Г

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевчука В.О., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 24.10.2021 року в м. Тернополі по вул. Вербицького керував транспортним засобом Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп¦'яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARAM-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022 року) на табло якого висвітлило результат 1,45 проміле. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шевчук В.О., що діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вважає, що вказана постанова суду ухвалена за наслідком неправильної оцінки обставин та винесена з грубим порушенням норм матеріального права, а тому є незаконною.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом по справі в розумінні ст.251 КУпАП.

Звертає увагу, що прізвище особи, стосовно якої оформлене адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколу протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306652 від 24.10.2021 року є відмінним від прізвища особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а на відеозаписах не відображено особу првопорушника.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не був присутній на проголошенні оскаржуваної постанови, а з текстом був ознайомлений 21.02.2022 року.

Заслухавши захисників ОСОБА_1 адвокатів Шевчука В.О. та Бакальця І.Г., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно статті 289 КУАП, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як слідує з матеріалів справи, копію постанови суду від 02 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 його адвокат Шевчук В.О. отримав 21 лютого 2022 року і 04 березня 2022 року подав апеляційну скаргу.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306652 ОСОБА_1 24.10.2021 року в м. Тернополі по вул. Вербицького керував транспортним засобом Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп¦'яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARAM-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022 року) на табло якого висвітлило результат 1,45 проміле. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП. а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Зокрема, такими доказам є роздруківка з газоналізатора Alcotest 6810 ARAM-2250 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими зафіксована позитивна проба огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та засвідчені підписом останнього.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Таким чином, зафіксовані у протоколі відомості про вчинене правопорушення, за умови їх підтвердження іншими об`єктивним даними, можуть бути оцінені судом як доказ у справі щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , було запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу Alcotest 6810 ARAM-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022 року), на що ОСОБА_1 погодився. За результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARAM-2250 (повірка дійсна до 26.05.2022 року) виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,45 %.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляв, що не керував транспортним засобом.

Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу "Сітроен" державний номерний знак НОМЕР_1 працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є непереконливі.

Твердження сторони захисту щодо відсутності на відоеозаписах з нагрудних камер поліцейських особи порушника є надуманими та безпідставними, оскільки повністю спростовуються безпосередньо переглянутими судом мацералами фіксації правопорушення, на яких відображено факт зупинки, спілкування та проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а також зафіксовано його відмову від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції у зв`язку з неправильним зазначенням у ній прізвища особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, то це може свідчити виключно про допущену судом описку, яку суд може виправити за власною ініціативою або за заявою учасника провадження. Такий висновок апеляційний суд робить на підставі того, що досліджені судом першої та апеляційної інстанції докази та матеріали провадження не дають підстав для сумніву щодо вчинення правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_1 , відомості про якого зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306652 від 24 жовтня 2021 року.

Водночас, указана описка не спростовує правильності висновків суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі сторона захисту не заперечує факту оформлення адмінматеріалів за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння безпосередньо на ОСОБА_1 та оспорює доведеність його вини з огляду оцінки доказів, які були предметом дослідження суду.

Окрім того, вважаю за необхідне зазначити, що наведені апелянтом недоліки адміністративних матеріалів, про які зазначається в апеляційній скарзі, не є такими, які б спростовували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення і могли бути підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити адвокату Шевчуку В.О. строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Шевчука В.О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя