ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 681/47/22

Провадження № 33/4820/186/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Полонського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з нього на користь держави 496 грн 20 коп судового збору.

За постановою суду, 15 січня 2022 о 06 год 47 хв у м. Полонному Хмельницької області на вулиці Л.Українки, 173, ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилося на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою технічного приладу «Драгер», результат огляду 0,35‰. Крім того ОСОБА_1 виявив бажання пройти освідування в Полонській ЦРЛ, результат освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcofort 307» становить 0,35‰, чим порушив п.2.9 Правил дорожнього руху України.

Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Полонського районного суду від 02 лютого 2022 року, скасувати а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Уважав, що постанова місцевого суду є незаконною, винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилався на неповноту судового розгляду, порушення порядку зібрання доказів, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні.

Зазначав, що працівниками поліції було порушено процедуру перевірки водія на стан алкогольного сп`яніння та не було роз`яснено право на проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Тобто, працівниками поліції не дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наголошував, що суд першої інстанції розглянув справу в його відсутність, чим порушив права передбачені ст.268 КУпАП.

Зазначав, що строк на апеляційне оскарження постанови пропустив з поважних причин, а саме що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без його участі. Оскаржувану постанову отримав лише 07 лютого 2022 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце даного судового розгляду. У судове засідання не з`явився, однак, уже вкотре подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Уважаю, що ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин свого нез`явлення до суду.

Отже, наведене не перешкоджає розгляду справи в його відсутності відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на необхідність дотримання передбачених законом розумних строків розгляду апеляційних скарг.

Відповідно до ч.3 ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП до цього переліку не входить, а тому присутність такої особи не є обов`язковою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про таке.

Оскаржувана постанова не була своєчасно отримана ОСОБА_1 участі у розгляді справи у суді першої інстанції він не брав. Відтак, строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, зазначених у апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи 02 лютого 2022 року, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відтак, твердження ОСОБА_1 про порушення судом його прав на захист є безпідставними.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, місцевим судом дотримано права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015року № 1452/735 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, - визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджені:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №166793 від 15 січня 2022 року яким зафіксовано викладений факт;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені ознаки цього стану: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці та результат огляду на стан сп`яніння - 0,35‰;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;

- висновком №19 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15 січня 2022 року - результат огляду 0,35‰;

- відеозаписом події, який очевидно підтверджує дотримання процедури проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Уважаю, що місцевий суд дав належну правову оцінку цим доказам і дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

При перегляді справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні є намаганням ухилитися від відповідальності за вчинені дії.

При перегляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що місцевий суд дав належну і ретельну оцінку вказаним доказам, дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку, що ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння особи проводився з дотриманням норм передбачених законом.

Обставини, на які було звернуто увагу в апеляційній скарзі, не є визначальними і не впливають на доведення вини та спростовуються зібраними та дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього, не встановлено.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження не надано.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Полонського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак