ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 Справа №607/23998/21

18 березня 2022 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2021 року о 22 год. 35 хв. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці, а саме в під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , погрожував фізичною розправою перехожим, виражався в їх сторону та працівників поліції нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Крім цього, 20 грудня 2021 року о 22 год. 37 хв. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи в під`їзді будинку по АДРЕСА_2 , не виконував законних вимог працівників поліції про припинення адміністративного правопорушення, при цьому погрожував фізичною розправою, чим своїми діями вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції.

У судове засідання 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 11 січня 2022 року.

У судове засідання 11 січня 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого повідомлення за місцем його проживання та розміщення виклику до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 01 лютого 2022 року.

У судове засідання 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого повідомлення за місцем його проживання та розміщення виклику до суду на сайті судової влади. У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 01 лютого 2022 року.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 15 лютого 2022 року.

У судове засідання 15 лютого 2022 року на 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується його письмовою розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 04 березня 2022 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 04 березня 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого повідомлення за місцем його проживання та розміщення виклику до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомив та працівниками поліції останній доставлений не був. При цьому, попередньо 18 лютого 2022 року особисто через канцелярію суду подав письмові заперечення.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 18 березня 2022 року.

У судове засідання 18 березня 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого повідомлення за місцем його проживання та розміщення виклику до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомив.

Таким чином, судом вживалися заходи з метою виклику ОСОБА_1 в судове засідання 11 січня 2022 року, 01 лютого 2022 року, 15 лютого 2022 року, 04 березня 2022 року та 18 березня 2022 року шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації та опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади.

Однак, ОСОБА_1 в судові засідання у вказані дати не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та заяви про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність у провадженні суду адміністративної справи про притягнення його до відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП, оскільки останній ознайомився з матеріалами вказаної адміністративної справи 10 лютого 2022 року, що підтверджується відміткою на письмовій заяві останнього та 18 лютого 2022 року подав заперечення по справі.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, строки розгляду справи та відсутність заяви про відкладення розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

18 березня 2022 року ОСОБА_1 подав письмових заперечень по справі. Вказав, що 20 грудня 2021 року перебував вдома по вул. Мазепи, 3/8 у м. Тернопіль. До нього за допомогою домофону зателефонували працівники поліції та вказали відкрити двері. Працівники поліції, не надавши йому можливості пояснити ситуацію, почали застосовувати фізичну силу та кинули його на землю. Поклавши його обличчям до підлоги під`їзду, безпричинно повідомили йому про затримання, надівши на його руки кайданки. Після цього, працівники поліції у грубій формі почали заходити до його помешкання, не допомогли йому вдітися та взутися, внаслідок чого він почував себе незручно та мав неохайний вигляд. Зазначив, що інкримінованого йому правопорушення не вчиняв.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивною стороною правопорушення є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе ставлення до громадян та інші дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративне зривання головного убору, тощо. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку. Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, що мається на увазі, воно вважається закінченим з моменту вчинення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» за №8 від 26.06.1992 року, під виконанням обов`язків по охороні громадського порядку слід розуміти: несення постової чи патрульної служби, підтримання порядку під час демонстрацій, мітингів, інших масових заходів, при ліквідації наслідків аварії, стихійного лиха, дії по припиненню або запобіганню порушень громадського порядку, затриманню порушника тощо.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні:

-протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ №853716 та серії ВАБ №853717 від 20 грудня 2021 року;

-відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що 20 грудня 2021 року працівники поліції прибули за викликом по вул. Мазепи, 3 у м. Тернопіль. У під`їзді житлового будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та поводив себе зухвало. На законні вимоги працівників поліції припинити адміністративне правопорушення не реагував, продовжував вчиняти правопорушення після цього поліцейськими було застосовано до ОСОБА_1 фізичну силу, надягнуто на руки останнього кайданки та доставлено у відділ поліції для складення адміністративних матеріалів ( камера 000066, файли 139001361, 139001362, 139001363, 139001364);

-протоколом про адміністративне затримання серії АА №118555 від 20 грудня 2021 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 КУпАП - дрібне хуліганство, тобто інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, та ст. 185 КУпАП - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопоуршення та потиправність дій працівників поліції, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції.

Безпідставними також є доводи ОСОБА_1 щодо незаконності його затримання, оскільки останнє здійснювалось відповідно до вимог ст. 260 КУпАП з метою припинення адміністративного правопорушення та складення протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів оскарження таких заходів забезпечення провадження суду не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у відповідності до ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, за більш серйозне правопорушення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, визнання ним вини, у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті 185 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 40-1, 173 185, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 136 (сто тридцять шість) гривень у дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя І.М. Черніцька