Справа №: 465/1978/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 КУпАП

встановив:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №197233, 20.03.2021 року о 00 год. 15 хв. у м.Львові на вул.Жемчужникова, буд.3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Висновок 000616 від 20.03.2021 року, лікар ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив, пояснив, що 20.03.2021 року він був пассажиром авто, більш того перебував на задньому сидінні такого. Транспортним засобом керував його дядько, який є і власником цього автомобіля. Коли останній пішов додому забрати деякі речі, до автомобіля під`їхав екіпаж патрульної поліції, відчинивши задню дверку інспектор почав вимагати від нього вийти із автомобіля та пройти огляд на стан спяніння, звинувачуючи його в тому, що начебто він керував транспортним засобом і в інспектора є цьому відео-доказ. Жодних його пояснень та заперечень з приводу того, що він не керував автомобілем інспектор не слухав.

В жодне із судових засідань 28.10.2021, 09.12.2021, 27.01.2022 інспектор патрульної поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення - лейтенант поліції ОСОБА_3 не з`явився, хоча неодноразово судом викликався.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, що якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, в матеріалах справи немає жодного доказу який би вказав на те, що саме ОСОБА_1 20.03.2021 о 00.15 хв. керував транспортним засобом.

Із долучених до адміністративних матеріалів відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції на тому, що не керував транспортним засобом, тому немає потреби у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відмовився від проходження такого огляду.

Ці пояснення ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, які долучено до матеріалів справи (а.с.3). З таких вбачається, що інспектор підійшовши до припаркованого автомобіля та відкривши задню бокову дверку, побачив, що на задньому сидінні сидить, як з`ясувалось пізніше ОСОБА_1 , який в той час користувався мобільним телефоном. Після цього, інспектор запропунував йому вийти з автомобіля та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На заперечення ОСОБА_1 , що транспортним засобом керувала інша особа, а він лише є пасажиром такого, інспектор зауважив, що доказ керування останнім ТЗ зафіксовано на відеореєстраторі з службового автомобіля.

Однак, до адміністративних матеріалів відеозапису з відеореєстратора з службового автомобіля не долучено.

Франківським районним судом м.Львова, за клопотанням ОСОБА_1 , двічі витребовувались з Управління патрульної поліції у Львівській області (вих.№1/2383/2021 від 13.12.2021 року та №1/2497/2021 від 29.12.2021 року) записи з відеореєстратора, який знаходиться в салоні автомобіля працівників поліції та яким зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним 20.03.2021 року близько 00 год. 15 хв.

Однак, як вбачається з відповіді Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП №253/41/12/01-2022 від 06.01.2022 року, відеозапис події, яка мала місце 20.03.2021 року за участі ОСОБА_1 з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі управління, відсутній.

Свідки, які б підтвердили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом 20.03.2021 о 00.15 хв. також відсутні і в протоколі такі не зазаначені.

Інспектор поліції, ОСОБА_3 , який би міг підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в судове засідання за викликами суду тричі не з`явився.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, суд позбавлений можливості та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відтак, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При таких обставинах, з огляду на викладене та враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 20.03.2021 о 00.15 хв., вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, то, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Марків Ю.С.