Справа № 357/924/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О. О. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС у Київській області Державної податкової служби України, стосовно ОСОБА_1 , дата народження та паспортні дані відсутні у матеріалах справи, громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючої головним бухгалтером в КП БМР «Білоцерківтепломережа», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 163-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №46 від 13.01.2022 року, за результатами документальної планової виїзної перевірки КП БМР «Білоцерківтепломережа» встановлено, що головний бухгалтер КП БМР «Білоцерківтепломережа» - ОСОБА_1 вчинила правопорушення п.198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ - 4893632 грн., в тому числі січень 2018 в сумі - 479984 грн., лютий 2018 в сумі - 306088 грн., березень 2018 в сумі - 22452 грн., квітень 2018 в сумі - 466667 грн., травень 2018 в сумі - 520707 грн., червень 2018 в сумі - 403137 грн., серпень 2018 в сумі 692978 грн., жовтень 2018 в сумі - 861589 грн., листопад 2018 в сумі - 49852 грн., червень 2019 в сумі - 326667 грн., липень 2019 в сумі - 122577 грн., жовтень 2019 в сумі - 145539 грн., лютий 2020 в сумі - 39663 грн., березень 2020 в сумі - 318248 грн., травень 2020 в сумі - 47674 грн., червень 2020 в сумі - 50984 грн., липень 2020 в сумі - 38859 грн.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-3 КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про час, день та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гажала Ю.Б. в судове засідання не з`явився, до суду надав письмові заперечення, в якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 163-3 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу інкримінованого правопорушення. Зазначив, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 163-3 КУпАП. Вказав, що долучена у якості доказу копія акту перевірки від 13.01.2022 року не може бути належним доказом у справі, оскільки містить лише першу та останню сторінку такого. Крім цього зауважив, що протокол було складено з порушенням вимог КУпАП, зокрема протокол, який було направлено до суду та копія протоколу ОСОБА_1 містять ряд відмінностей, виправлень та доповнень.

Дослідивши письмові заперечення захисника ОСОБА_1 - адвоката Гажали Ю.Б. та докази наявні в матеріалах справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення №46 від 13.01.2022 року, копію акту №373/10-36-07-15 від 13.01.2022 року, копію акту №2/10-36-07-15/04654336 від 13.01.2022, копію посадової інструкції, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-3 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 163-3 КУпАП визначено, що невиконання керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій, включаючи установи Національного банку України, комерційні банки та інші фінансово-кредитні установи, законних вимог посадових осіб податкових органів, перелічених у підпунктах 20.1.3, 20.1.24, 20.1.30, 20.1.31 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, -

тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення №46 від 13.01.2022 року слідує, що ОСОБА_1 було занижено податок на додану вартість на загальну суму 4893632 грн., чим порушила вимоги п.198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

При цьому, суд констатує, що зміст даного протоколу не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 не було виконано будь-яких законних вимог посадових осіб податкових органів. Тобто, з наведено слідує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 163-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення формально простежується склад іншого адміністративного правопорушення, проте суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Також, суд звертає увагу, що долучена до матеріалів справи копія акту №373/10-36-07-15 від 13.01.2022 року, не може сприйматись судом у якості належного та допустимого доказу у розмінні ст. 251 КУпАП, оскільки було долучено лише перший аркуш даного акту та 114 аркуш, що позбавляє суд можливості встановити чи відносяться долучені аркуші до одного й того ж акту, а також об`єктивні обставини справи.

Дослідивши під час судового розгляду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого, на основі оцінки наявних у справі доказів кожного окремо та у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-3 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 163-3, статтями 7, 221, 247, 252, 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розпочате за ч.1 ст.163-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО. О. Гребінь