Справа № 162/566/21
Провадження № 3/162/92/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року смт Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши справу, що надійшла із ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, до адміністративної відповідальності притягався 07.09.2021 року за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за ч.2 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №483016 від 19.08.2021 року цього дня о 16 год 28 хв ОСОБА_1 в с. Седлище по вул. Незалежності керував мотоциклом «LIFAN», д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився під час безперервної відеозйомки. У зв`язку з вказаним ОСОБА_1 інкримінується порушення вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав. Вказав, що він транспортним засобом не керував, а стояв розмовляв із сусідом ОСОБА_2 , тому і не погодився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Надав суду вручену йому копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція) від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.2,3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.6 Розділу І даної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2 Розділу І, п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026 з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

У даному випадку слід зазначити, що вказані в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ознаки не співпадають з ознаками, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Також у даному акті не заповнена графа «з результатами згоден», де повинні міститися відомості про особу, щодо якої проводився огляд. З огляду на вказане, неможливо констатувати відношення цього документа до подій та обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Крім цього, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не відображає здійснених працівниками поліції процесуальних дій, а саме огляду на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагають вищезазначені норми законодавства.

Також, із матеріалів справи неможливо встановити, чи були роз`яснені ОСОБА_1 права згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, ідентифікувати наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані у протоколі та були підставою вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, на диску, доданому до матеріалів справи, міститься лише запис з відеореєстратора, розміщеного в транспортному засобі поліцейських. Вказаний запис відображає ті обставини, про які ОСОБА_1 висловлювався у своїх поясненнях суду. Зокрема, на відео чітко видно, що автомобіль поліції під`їхав до нерухомого мотоцикла, на якому сидів водій та біля нього стоїть інший чоловік. При цьому неможливо ідентифікувати особу, яка знаходиться на мотоциклі, оскільки ця особа перебувала в шоломі. Разом з тим, в рапортах поліцейських Лаща С. та ОСОБА_3 причиною зупинки вказано керування мотоциклом водієм без мотошолома. Отже, матеріали справи містять супе5речності, які неможливо усунути.

Разом з цим, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, у викладеній в протоколі суті адміністративного правопорушення відсутня вказівка на наявність повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

З огляду на вказане, зазначена у протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає об`єктивній стороні за диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП.

Більше того, даний протокол складений з порушенням п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376, яким встановлено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Згідно з протоколом серії ДПР18 №483016, який надійшов на розгляд суду, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП, тоді як у наданій останнім суду копії вказаного протоколу зазначена ч.1 ст. 130 КУпАП. Відтак, звертаючи увагу на вказане та чітку відмінність товщини почерку, яким написана у протоколі цифра «2» (у вказівці частини статті), слід констатувати наявність виправлень у даному протоколі. Крім цього, у наданій суду копії протоколу у графі «місце складання протоколу» та «місце скоєння адміністративного правопорушення» відсутня вказівка на вулицю населеного пункту, тоді як у протоколі, який міститься в матеріалах справи, зазначено «вул. Незалежності». Отже, констатується унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Вищезазначене в сукупності вказує на беззаперечне порушення поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідно, зібрані докази не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства, а проведений огляд є недійсним.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього, у рішенні по справі «Кобець проти України»(«Kobetsv. Ukraine») no. 16437/04ECHR14 лютого 2008 року у §43 зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП в судовому засіданні не доведено достатніми та беззаперечними доказами.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ