Справа № 308/3532/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять гривень) 40 коп.

Згідно з постановою, 01.04.2020, о 23 год 00 хв, у м. Ужгород, по вул. Осипенка, 10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Logan» д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водія ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив приписи п. 2. 5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважаючи, що такий пропущено через поважні причини. Зазначає, що місцевий суд розглянув справу без його участі, про дату, час та місце судового розгляду суд першої інстанції апелянта не повідомив, про оскаржувану постанову ОСОБА_1 дізнався 30 червня 2020 року, що є порушенням його права на захист. Водночас постанову суду вважає незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Факт перебування за кермом у стані сп`яніння ОСОБА_1 категорично заперечує. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений із суттєвими порушеннями. Так, у фабулі протоколу вказано, що «…водій керував транспортним засобом…», однак, це не відповідає дійсності, позаяк ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, на місце події прибув приблизно о 23 год 45 хв, його вина нічим не доведена. Апелянт стверджує, що на відеозаписі зафіксовано, що поліцейські запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння у відділку поліції, що є недопустимим. Апелянт вважає, що працівниками поліції не дотримані вимоги ст. 266 КУпАП, адже поліцейські не запропонували апелянту пройти огляд у медичному закладі. Відеоматеріал, на переконання апелянта, також не можна вважати належним доказом у справі, оскільки він не є безперервним, а складається з фрагментів. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвокат Співака О. М., які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, однак до суду вказані особи не з`явились, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана ОСОБА_1 апеляційна скарга. При цьому, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від ОСОБА_1 та його представника, адвоката Співака О. М. також не надходило. На переконання апеляційного суду, неявка ОСОБА_1 та його представника, адвоката Співака О. М., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги, що справа перебуває упровадженні апеляційного суду з 09.07.2020 і повинна бути розглянута з дотриманням приписів законодавства щодо розумних строків розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, у матеріалах справи містяться відомості, про те, що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Співак О. М. не брали участі у розгляді справи у місцевому суді. З матеріалів справи убачається, що копію оскаржуваної постанови від 26.05.2020 ОСОБА_1 надіслано поза межами встановленого законом строку, а саме 18.06.2020, при цьому, відомості про отримання ним копії судового рішення у матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевказане, доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення апеляційний суд визнає обґрунтованими.

У зв`язку з цим, викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи про те, що ОСОБА_1 ознайомився зі змістом оскаржуваної постанови занадто пізно, є такими, що безумовно заслуговують на увагу.

Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються слушними, причини пропуску строку такими, що перешкодили апелянту своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Отже, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №233914, 01.04.2020, о 23 год 00 хв, у м. Ужгород, по вул. Осипенка, 10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Logan» д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП. Своїми підписами у протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію його отримав, відомості щодо його особи внесені правильно.

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання за ст. 261 КУпАП від 02 квітня 2020 року, ОСОБА_1 доставлено у службове приміщення Ужгородського ВП у м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 А, у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП для встановлення його особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Поясненнями свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 3, 4).

З пояснень громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 убачається, що водій ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду у м. Ужгород, по вул. Осипенка, 10, за кермом автомобіля марки «Dacia Logan» д. н. з. НОМЕР_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 5-7)

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №052041, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (а. с. 8).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №233915, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 А ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124-4 КУпАП (а. с. 9).

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №599425 від 02.04.2020, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень (а. с. 10).

Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії серії ЯАА508040 від 16.04.2003 (а. с. 11).

Викладені у вищевказаних протоколах обставини підтверджуються рапортом поліцейського Кушвахи Р. (а. с. 12, 13).

На відеозаписі, який міститься на DVD - диску, що наявний у матеріалах справи, відображено місце дорожньо-транспортної події за участі ОСОБА_1 , та зафіксовано факт категоричної відмови водія ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими та зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції Кушваха Р. був упереджений під час направлення водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту в апеляційній скарзі.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість поліцейського Кушвахи Р. у результатах розгляду справи, - у підтвердженні таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що працівник патрульної поліції діяв виключно у межах наданих йому повноважень.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейського були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, їх стороною захисту не додано ані до матеріалів справи, ані до апеляційної скарги.

Зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина водія ОСОБА_1 не доведена, адже він транспортним засобом не керував, у статусі водія не перебував, на місце події прибув пізніше, ніж про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, - апеляційний суд вважає безпідставними й такими, що не підтверджуються жодними доказами, які наявні у матеріалах справи.

Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріалами справи підтверджується факт перебування водія ОСОБА_1 за кермом автомобіля марки «Dacia Logan» д. н. з. НОМЕР_1 та вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, втечі з місця ДТП, за обставин, наведених у протоколах про адміністративне правопорушення. При цьому, присутні на місці події та у відділу поліції вказані у матеріалах справи про адміністративне правопорушення свідки, засвідчили, що ДТП відбулося за участі водія ОСОБА_1 , також очевидці події підтвердили факт залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, та його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього, апеляційний суд враховує і те, що своїми підписами у протоколах ОСОБА_1 особисто засвідчив, що викладені у процесуальних документах відомості є правильні, зауважень чи заперечень відносно змісту протоколів не має.

Апеляційний суд констатує, що факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується беззаперечними та належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне затримання за ст. 261 КУпАП, поясненнями свідків, - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, поясненнями свідків, - громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , котрі є очевидцями дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 та його втечі з місця події, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №052041, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №233915, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №599425 від 02.04.2020, рапортом працівника поліції, відеозаписом, що міститься на DVD - диску, які у своїй сукупності повністю підтверджують те, що ДТП за участі ОСОБА_1 мала місце, а також факт його відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апелянта про порушення з боку працівників поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), - такі, на переконання апеляційного суду не спростовують факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд констатує, що поліцейські діяли виключно у відповідності до приписів закону.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Апеляційний суд звертає увагу на те, що підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція). Матеріалами справи, у тому числі й відеозаписом підтверджується, що водій ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, зазначивши при цьому, що він «напідпитку». Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про дотримання поліцейськими при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення приписів Інструкції та відсутність неправомірних дій з боку поліцейських.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, суд апеляційної інстанції відхиляє, позаяк вважає, що такі ґрунтуються виключно на припущеннях. Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому визнає його належним та допустимим доказом.

Доводи апелянта про те, що наявний у матеріалах справи відеозапис не слід брати до уваги, є такими, що спрямовані виключно з метою на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, адже з дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 , який залишив місце ДТП, був затриманий працівниками поліції, відтак доставлений у відділок поліції для встановлення особи та складання відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення. При цьому, за наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння у тому числі і в медичному закладі. Однак, даними відеозапису підтверджується, що пропозицію поліцейського водій ОСОБА_1 категорично відхилив, при цьому зазначив, що перебуває «напідпитку». На переконання апеляційного суду, така поведінка ОСОБА_1 свідчить лише про те, що він не мав наміру проходити огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд констатує, що відеоматеріал є належним доказом у справі, на ньому чітко відображений момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому доводи апелянта у цій частині апеляційний суд вважає недоцільними.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Отже, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає недоцільними доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відділку поліції, що, на його думку, є суттєвим порушенням. На переконання апеляційного суду, вказані твердження жодним чином не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відхиляючи доводи у цій частині, суд апеляційної інстанції бере до уваги обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме те, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, з місця події втік, відтак після його затримання працівниками поліції ОСОБА_1 був доставлений у відділок поліції для встановлення його особи та з`ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення. На переконання апеляційного суду, поліцейські, пропонуючи ОСОБА_1 пройти освідування на стан сп`яніння, дотрималися усіх вимог, які регламентують процедуру та порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

У своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачений законом порядок і спосіб.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. 36 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Співак О. М., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН