Номер провадження: 33/813/370/22
Номер справи місцевого суду: 523/410/22
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Янковської Ю.Л.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 гривень.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №220305 складеного 14.12.2021 року, інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області, вбачається, що 04.12.2021 року о 05 год. 24 хв., в м. Одесі, вул. Героїв оборони Одеси, 72, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку №001755 від 13.12.2021 КНП «ООМЦПЗ» ООР. Чим порушив п. 2.9.А Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., № 1306.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись із обставинами, зазначеними у протоколі, зазначає, що

- у протоколі не заганено ознаки наркотичного сп`яніння;

- йому не було надано для ознайомлення направлення на огляд, у якому зокрема відсутня його адреса;

- Акт №001755 від 13.12.2021 року КНП «ООМЦПЗ» ООР про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння ґрунтується на результатах токсикологічного дослідження №523, в той час як, відповідно до результатів токсикологічного дослідження №523, наркотичних, психотропних та інших речовин у біологічному зразку не виявлено. Відтак відповідний висновок було складено за зовнішніми ознаками, що тягне його недійсність;

- лікар-нарколог, який проводив огляд не пройшов тематичного вдосконалення за відповідною програмою;

- матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи та оглянувши відеозаписи нагрудної камери поліцеського, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну задовольнити, постанову суду першої інстанції - скасувати та закрити провадження.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З оскаржуваної постанови вбачається, що, приходячи до висновку про наявність провини ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №220305, складеного 14.12.2021 року, висновку про перебування ОСОБА_1 , у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до Акту No 001755 від 13.12.2021 року КНП «ООМЦПЗ» OOP та відеозапису, наданого працівниками поліції щодо обставин події.

Втім, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджуєте з тим, що вищенаведені докази є такими, що узгоджуються між собою та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дійсно, відповідно до вимог п. 2.9 ПДР водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Тим не менш, апеляційний суд звертає увагу на те, що з наявних у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейського неможливо встановити факт перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Окремі ознаки наркотичного сп`яніння, передбачені п. 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), наявність яких можливо встановити з відеозапису нагрудної камери поліцейського, тим не менш, не є беззаперечним свідченням перебування водія у такому стані.

Аналізуючи зміст розділів І, ІІІ Інструкції, апеляційний суд, констатує, що єдиним належним доказом перебування особи у стані наркотичного сп`яніння є «Висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння» (далі -Висновок).

Щодо наявного у справі Висновку, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Пунктами 7, 15, 16 розділу ІІ Інструкції встановлено, що Висновок видається на підставі акта медичного огляду (далі-Акт), діагноз до якого вноситься на підставі результатів лабораторних досліджень, що є обов`язковими.

Так у Акті №001755 та Висновку від 13.12.2021 року лікар-нарколог ОСОБА_2 констатує перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

В той же час, у матеріалах справи наявен результат токсикологічного дослідження №523 від 07.12.2021 року, відповідно до якого наркотичні, психотропні та інші речовини у біологічних зразках ОСОБА_1 не виявлено.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з`ясування підстав та усунення наявних суперечностей у вищенаведених Акті, Висновку та результатах токсикологічного дослідження за клопотанням захисника апелянта було викликано у судове засідання лікаря-нарколога ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 пояснила суду, що після направлення працівниками 04.12.2022 року біля 05 ранку водія ОСОБА_1 нею було проведено огляд останнього, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, нею було надано оцінку поведінці, стану свідомості, речовій заданості, рефлексам, координації водія, на підставі чого лікар дійшла висновку щодо перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, що і зазначила у відповідному Акті.

Щодо результатів лабораторних досліджень ОСОБА_2 пояснила, що зразки біологічного середовища збираються водієм самостійно у окремій кімнаті, без додаткового нагляду, після чого зразок опечатується та передається на аналіз в до токсикологічної лабораторії.

Щодо причин не виявлення наявності наркотичних речовин у біологічних зразках, наданих водієм, ОСОБА_2 не змогла надати пояснень, втім зауважила, що відповідно до наведеного нею раніше наказу, у відповідності із яким і було проведено огляд, зокрема, ОСОБА_1 , пріоритетним при вирішенні питання щодо перебування особи у стані сп`яніння є висновок, зроблений лікарем-наркологом на підставі проведеного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Дійсно, Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до п.3 розділу ІІ, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Тим не менш, аналізуючи зміст наведеної Інструкції, апеляційний суд констатує, що вона не містить норми, яка б встановлювала пріоритетність висновків, зроблених лікарем на підставі зовнішнього огляду водія, над отриманими за наслідками лабораторних досліджень.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведені норми національного та міжнародного законодавства апеляційний суд вважає, що суперечності між результатом токсикологічного дослідження №523 від 07.12.2021 року, відповідно до якого у наркотичні, психотропні та інші речовини у біологічних зразках ОСОБА_1 не виявлено, та висновком лікаря-нарколога, зробленому на підставі проведеного зовнішнього огляду водія, є такими, що не узгоджуються із принципом "розумного сумніву" та є підставою для висновку про недоведеність факту перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп?яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що недостатність протоколу про адміністративне правопорушення самого по собі, без підтвердження іншими, як доказу порушення ОСОБА_1 п. 2.9 ПДР, відповідальність за що передбачена ст. 130 КУпАП, як і суперечності у інших наявних у матеріалах справи доказах щодо обставин, що підлягають доведенню, не узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не утворюють тієї достатньої сукупності фактів, яка б беззаперечно свідчила про наявність у діях особи складу інкримінованого правопорушення та не залишала жодного "розумного сумніву" в цьому.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд дійшов висновку відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - скасувати та постановити нову, якою провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко