Справа №521/1830/22
Номер провадження 3/521/2594/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді - Кузьменко Н.Л., з секретарем - Юришинець С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №270859 від 28.12.2021 року, вбачається, що 28.12.2021 року о 13 годині 20 хвилин у АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою та кинувся у бійку до своєї громадянської дружини з якою спільно мешкають, чим скоїв домашнє насильство.

За даним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання, яке було призначено на 23.02.2022 о 10:15 годині, не з`явився, тому судове засідання з розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було відкладено на іншу дату.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, з 24 лютого 2022 року на території України запроваджено воєнний стан.

З огляду на викладене та враховуючи неможливість, в умовах введеного в Україні воєнного стану, належним чином повідомити особу про розгляд справи, суддя вважає, що з метою здійснення правосуддя та розгляду справи в передбачені ст. 38 КУпАП строки, справу можливо розглянути за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних доказів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року (із змінами та доповненнями).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Отже, насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку, судом встановлено лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між співмешканцями гр. ОСОБА_1 , та гр. ОСОБА_2 відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суддя звертає увагу, що попри зазначеного, в матеріалах справи відсутні письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , заява або рапорт службової особи органу поліції про повідомлення на лінію «102» від гр. ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, свідчення можливих свідків (сусідів) щодо обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд самостійно не може встановлювати обставини вчинення правопорушення, та розглядає справу в межах обставин адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі, і не може з власної ініціативи вийти за межі зазначених в протоколі обставин правопорушення та конкретної норми, яка ставиться у вину особі відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Оскільки, згідно правової позиції, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі №489/4827/16а, свідчення службової особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б вказували на негативну репутацію ОСОБА_3 , зафіксовані у встановленому порядку факти застосування ним насильства до членів сім`ї.

Обставини дій ОСОБА_1 хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а, відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично з наведених вище обставин.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без його участі, внаслідок якого провадження закрито з реабілітуючих підстав за відсутністю складу адміністративного правопорушення, є пропорційним визначеним цілям Кодексу про адміністративні правопорушення та не порушує його права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 251, 252, 283-285 КУпАП та Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом встановленого законом строку з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко