Справа №461/8483/21
Провадження №3-в/461/3/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року, суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., при секретарі судового засідання Бараняку В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2021 року, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити штраф, оскільки в нього мінімальна заробітна плата та він має на утриманні дитину-інваліда. Враховуючи його тяжке матеріальне становище, яке ускладнює виконання постанови Галицького районного суду м. Львова, просить заяву задовільнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про здійснення розгляду без його участі.

Представник митниці будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши заяву, а також матеріали провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді конфіскації товару, що був вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1863/20900/21 від 18 вересня 2021 року. Крім того, накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 100% від вартості конфіскованого товару - що становить 28 800 грн. Крім того, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн та витрати за зберігання вилученого товару на складі митниці у розмірі 207,03 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює в приватному підприємстві «Соловій Транс», з середньою заробітною платою за період з 01.10.2021 року по 01.02.2022 року - 8500 грн. в місяць. На утриманні в нього двоє дітей, - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (вказане стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 ). При цьому, як вбачається з пенсійного посвідчення, ОСОБА_3 - є дитиною з інвалідністю. Діти ОСОБА_1 навчаються на денній формі в вищому професійному училищі №29 в м. Львові.

Дружина заявника - згідно відомостей трудової книжки - 20 липня 2009 року звільнена з посади за власним бажанням. Відомості про її влаштування на роботу - відсутні.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КупАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо, тощо), сторони мають право звернутися до суду який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у сумі, встановлені цим рішенням.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є підстави для розстрочки виконання постанови суду, оскільки заявник на даний час не має можливості виплатити повну суму штрафу в розмірі 28800 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 304 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, - задовільнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2021 року в частині стягнення з нього штрафу в розмірі 28800 грн. строком на 1 рік з внесенням щомісячних платежів у рівних частках в розмірі 2400 грн. щомісяця (28800:12 =2400 грн.).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Д. Фролова