Справа № 308/7603/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01.03.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Ціпле І.Ю.,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000/сімнадцять тисяч/ грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420/чотириста двадцять/грн. 40коп.
Згідно постанови, 30.07.2020 о 12 год. 00 хв., гр. ОСОБА_1 , на а/д Київ-Чоп 806 км, с. Дравці Ужгородського району на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів у кількості 11 чоловік, за маршрутом «Ужгород-Солотвино», без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Ціпле І.Ю. вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що 16.09.2020 ним було подано клопотання до суду першої інстанції про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою правопорушника та про відвід судді Данко В.Й., який не був розглянутий. Окрім того, 16.09.2020 було подане ще одне клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке теж суд першої інстанції проігнорував. Стверджує, що ОСОБА_1 не надавав послуги з перевезення пасажирів та прибутки не отримував, а до протоколу не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що дії правопорушника були спрямовані на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. Просить постанову скасувати, постановити нову, якою провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та без участі його представника, адвоката Ціпле І. Ю. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності цих осіб, береться до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався, і те, що ОСОБА_1 та його представник були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції, однак до суду вказані особи не з`явилися, хоча обізнані з тим, що в суді розглядається подана адвокатом Ціпле І. Ю. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга, при цьому, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило. Апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника, адвоката Ціпле І. Ю., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. У цьому контексті суд апеляційної інстанції також враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0011156, 30.07.2020, о 12 год 00 хв, на а/д Київ-Чоп 806 км, с. Дравці на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів у кількості 11 чоловік, сполученням «Ужгород-Солотвино», без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. З протоколу також убачається, що такий складений за участі двох свідків, - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Окрім того, ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, від письмових пояснень відмовився, копію документу отримав.
Вищевказані обставини підтверджуються копією направлення на рейдову перевірку від 24.07.2020 №010553 (а. с. 2), копіями фотокарток, на яких зображений автомобіль марки «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , у якому знаходилися пасажири (а. с. 3-5), копією посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а. с. 6), копією полісу страхування №АР7983456.
Вищенаведені докази, які є належними, допустимими та достатніми, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає недоцільними, позаяк докази, що містяться у матеріалах справи, які досліджені та оцінені місцевим судом, відтак перевірені на предмет належності та допустимості судом апеляційної інстанції, у своїй сукупності свідчать про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області Келемен І. Ю. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд визнає, що вищевказаний інспектор управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області Келемен І. Ю. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
Не вважає слушними апеляційний суд доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 господарською діяльністю не займався, прибутки від перевезення не отримував, а до протоколу не додано жодних доказів, які можуть свідчити про отримання ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів, тому, апелянт вважає, що складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП у діях ОСОБА_1 немає. Вказані доводи апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Як убачається зі змісту протоколу та зібраних у справі доказів, ОСОБА_1 перевозив пасажирів на транспортному засобі у кількості 11 (одинадцять) чоловік без одержання ліцензії на цей вид господарської діяльності, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він займався підприємницькою діяльністю.
Відхиляючи доводи апелянта у цій частині апеляційний суд бере до уваги також наступне.
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність із перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, тобто отримання особою, яка здійснює таку діяльність, відповідної ліцензії.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що, надаючи послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_1 не мав ліцензії, отримання якої є обов`язковим для особи, яка займається перевезеннями пасажирів. Про наявність у ОСОБА_1 відповідної ліцензії не вказується і в апеляційній скарзі.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Зміст вказаної норми свідчить і про те, що адміністративна відповідальність настає й за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності.
Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення, а також не слугують підставами для скасування оскаржуваної постанови є твердження апелянта про те, що до протоколу не додано жодних доказів, які підтверджують те, що дії ОСОБА_1 спрямовані на отримання ним доходу від перевезення вказаних у протоколі пасажирів. Відхиляючи доводи в цій частині, суд апеляційної інстанції враховує, що на підтвердження цих доводів ОСОБА_1 не надав жодних доказів ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду апеляційної скарги. При цьому, сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, який складений у присутності двох свідків та особисто підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , фотокартки, на яких зображений транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та пасажири, котрі, на момент перевірки працівниками Укртрансбезпеки, перебували всередині автомобіля марки «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , безперечно свідчать про те, що сумнівів у правильності висновків місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не виникає. Апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 своїм підписом у протоколі про адміністративне правопорушення особисто засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, скарг чи заперечень відносно обставин, викладених у протоколі не має. Також, у присутності двох свідків, водій ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень. При цьому, апелянтом не надано жодних відомостей чи будь-яких інших доказів того, що протокол був підписаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, що він сфальшований, а відомості, які містяться у ньому є недостовірні.
Доводи апелянта про те, що місцевий суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його представника, адвоката Ціпле І. Ю., а також те, що начебто право на захист ОСОБА_1 було порушене, адже, на думку апелянта, суд першої станції безпідставно проігнорував заяву адвоката Ціпле І. Ю. про відкладення судового розгляду та клопотання про відвід судді, - апеляційний суд оцінює критично з огляду на таке.
Так, апеляційний суд, на підставі наявних у матеріалах справи відомостей, визнає, що своїми правами ОСОБА_1 скористався на власний розсуд. З оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Ціпле І. Ю. не з`явились на судовий розгляд, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. З матеріалів справи убачається, що розгляд справи у суді першої інстанції був призначений на 25.08.2020, однак, того ж дня адвокат Ціпле І. Ю. направив до суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату через зайнятість у слідчих діях у Тячівському ВП ГУНП в Закарпатській області. Відтак, адвокатом Ціпле І. Ю. 17.09.2020 вчергове подано клопотання про відкладення судового розгляду на інший день у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 та проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку з Тячівським районним судом Закарпатської області. Враховуючи те, що вказані особи будучи обізнаними про складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та про час і місце розгляду справи, не вжили жодних заходів для явки до суду, при цьому, беручи до уваги те, що розгляд справи відкладався, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що така поведінка учасників процесу направлена виключно на затягування розгляду справи, з метою закінчення строку накладення на особу адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП. Відхиляючи доводи апелянта в цій частині апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для повторного відкладення розгляду справи є правильним, обґрунтованим та законним.
Відхиляючи доводи апелянта в цій частині апеляційний суд також бере до уваги і той факт, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції також неодноразово відкладався, у тому числі за клопотанням представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ціпле І. Ю. У судове засідання, яке було призначене на 01.03.2022 вказані особи у черговий раз не з`явилися, про причини неявки та їх поважність суду не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання чи розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Апеляційний суд вважає, що така поведінка ОСОБА_1 та його представника, адвоката Ціпле І. Ю., свідчить про зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Ціпле І. Ю. апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними, без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Ціпле І. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Ціпле І.Ю., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН