Номер провадження: 33/813/306/22
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/21397/21

Номер провадження: 33/813/306/22

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Єрьоменко Людмила Вікторівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 121 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 454 грн..

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №012392 від 28.11.2021 року вбачається, що 28 листопада 2021 року об 00 год. 10 хв. в м. Одесі по вул. Центральний аеропорт, 1-з водій ОСОБА_1 керував т/з «BMW», н.з. НОМЕР_1 , у якого був відсутній передній бампер, повторно протягом року, згідно постанови серії ЕАО №4957790, чим порушив вимоги п. 31.4.7«е» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Малиновського районного суду Одеської області від 28.12.2021 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що його автомобіль був припаркований біля тротуару з світовим сигналом аварійної зупинки, без пластикових елементів переднього бамперу, які відпали під час експлуатації транспорту. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 чекав товариша з інструментами для закріплення їх на транспортному засобі та продовження руху. Під час зупинки працівниками поліції він не здійснював рух. Судом першої інстанції було прийнято рішення лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, протокол не є належним доказом. Викладенні в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Суд першої інстанції не надав можливості надати пояснення оскільки він не сповіщався про судові засідання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

28.01.2022 року апеляційним судом було витребувано відеозапис подій з нагрудних камер патрульного поліцейського №1608, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ..

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши доводи апеляційної скарги, дослідивши відеозапис з нагрудних камер поліцейського, та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія серії ААБ №012392 від 28.11.2021 року вбачається, що 28 листопада 2021 року об 00 год. 10 хв. в м. Одесі по вул. Центральний аеропорт, 1-з водій ОСОБА_1 керував т/з «BMW», н.з. НОМЕР_1 , у якого був відсутній передній бампер, повторно протягом року, згідно постанови серії ЕАО №4957790, чим порушив вимоги п. 31.4.7«е» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 31.4.7.е Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів з технічними несправностями, зокрема, відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисного фартуха і бризковика.

Щодо посилання апелянта на те, що на момент складення протоколу автомобіль був припаркований біля тротуару з ввімкненим світловим сигналом аварійної зупинки, без пластикових елементів переднього бамперу та чекав товариша з інструментами для усунення вказаних недоліків апеляційний суд зазначає наступне.

З витребуваного відеозапису з нагрудних камер поліцейського вбачається, що автомобіль дійсно був припаркований біля тротуару з ввімкненим з світловим сигналом аварійної зупинки без пластикових елементів переднього бамперу. Разом з ОСОБА_1 вже була також група людей. Жодних дій щодо здійснення закріплення переднього бамперу на автомобілі ними не здійснювались. Тому, посилання апелянта, що він чекав товариша з інструментами, задля здійснення закріплення бамперу, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, з вказаного відео вбачається, що ОСОБА_1 про вищевказані обставини щодо поломки переднього бамперу не повідомляв працівників поліції. Навпаки присутні друзі ОСОБА_1 намагалися домовитися з працівниками поліції щодо обставин правопорушення.

Щодо посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Апелянтом не було спростовані обставини, які викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що в діях особи, відносно якої складено протокол, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: повторне протягом року вчинення правопорушення, а саме керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Вина особи підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, копією постанови та дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейського №1608.

Санкція за порушення ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Суд, при накладенні стягнення, враховує: характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, ставлення до вчиненого проступку, майновий стан.

Однак, апеляційний суд не погоджується висновками суду першої інстанції щодо визначення виду адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на п`ять місяців.

Зокрема, судом першої інстанції не було в повній мірі встановлено характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Не враховано, що адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк п`ять місяців, виходячи з обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, особи правопорушника та його поведінки є занадто суворим.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкція за порушення ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Апеляційним судом не встановлено наявність обставин, що обтяжують відповідальність (ст. 35 КУпАП).

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним при накладенні адміністративного стягнення врахувати, у відповідності до ст. ст. 33, 34 КУпАП, обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

У зв`язку з наведеними обставинами, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. Визначене у постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк п`ять місяців, необхідно змінити на менш суворе, а саме - на позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

В решті постанову необхідно залишити без змін.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 7, 22, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 121 КУпАП, в частині накладення стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін