Номер провадження 3/521/2998/22
ПОСТАНОВА

ВСТУПНА ЧАСТИНА

09 лютого 2022 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси О. В. Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України,

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі про адміністративне правопорушення серія ГП 314469:

Водій керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz державний номер НОМЕР_1 (автобус) здійснював пасажирські перевезення рейсом «Одеса-Арциз» на комерційній основі, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, на перевезення пасажирів.

За даним фактом 10 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КпАП України.

Постановою суду від 10 грудня 2021 року матеріали адміністративної справи повернуті до управління патрульної поліції в Одеській області для усунення недоліків. 04 лютого 2022 року справа повернута до суду.

Судовий виклик та явка учасників:

До суду у призначений час з`явилась адвокат Шараг Ольга Вікторівна, яка надала суду письмове клопотання про долучення до матеріалів письмових доказів, та просила закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суддя:

Дослідивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення адвоката, суддя вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі статтею 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Із змісту ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, а об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З огляду на зазначене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 164 ч.1 КУпАП при встановленні об`єктивної сторони складу правопорушення, яке полягає у провадженні господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду, з`ясуванню підлягають як факти здійснення провадження господарської діяльності (виконання робіт чи надання послуг, тощо) особою без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, так і факти систематичності такої діяльності (три і більше разів) її самостійність, ініціативність, наявність в особи господарської компетенції щодо такої діяльності.

Із змісту ст. 251 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Посадова особа, складаючи протокол про адміністративне правопорушення та вважаючи встановленим факт, що ОСОБА_1 здійснюючи перевезення пасажирів, без отримання ліцензії як суб`єкта господарювання, мав встановити, чи підпадає ця діяльність під поняття господарської (підприємницької), а саме чи була вона як безпосередньою, самостійною на власний ризик з метою отримання прибутку, так і систематичною.

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов`язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі - Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб`єктом господарювання.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, який повинен оформлюватись суб`єктом господарювання.

Судом встановлено, що в матеріалах даної справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів як суб`єкт господарювання, а саме - відсутні жодні посилання на чисельність конкретних перевезень, отримання плати без наявності відповідних документів на право здійснення перевезень пасажирів, вчинених даною особою.

Зазначене вище не дає змоги встановити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

В судовому засіданні адвокатом були спростовані обставини справи відносно ОСОБА_1 який надав суду докази, а саме договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті (маршрутах) загального користування, ліцензію про надання ТОВ «Автолайн Одеса» права на перевезення пасажирів автобусами, міжнародні перевезення пасажирів автобусами, подорожній лист автобуса загального користування від 10 листопада 2021 року, довідку відповідно до якої ОСОБА_1 працює в ТОВ «Автолайн Одеса» на посаді водія автотранспортних засобів з 06 жовтня 2021 року, тимчасовий реєстраційний талон, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

Інші належні та допустимі докази, які б засвідчували обставину вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП в матеріалах справи відсутні, тому суд прийшов до переконання, що інспектор, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримувався вимог щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи та передчасно прийшов до висновку щодо порушення ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» з боку останнього.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За встановлених під час судового розгляду обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір, положення закону яким керувався суддя.

Закриваючи провадження по справі, з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення, суддя не стягує з ОСОБА_1 судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки судді:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України, закрити відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження:

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. В. Іщенко