Справа № 206/573/22
Провадження № 3/206/385/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

за участю

секретаря судового засідання Ляшко Б.В.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого головним енергетиком у КП «Дніпроводоканал» ДМР, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю особи стосовно, якої складено

протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 ,

захисника Ліфлянчик С.І.,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол про адміністративне правпорушення серії ВАВ № 308875 від 02.02.2022, відповідно до якого, 29.01.2022 року близько 22:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що виражалось у грубій нецензурній лайці та погрозами фізичної розправи у бік дружини ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вин не визнав, суду пояснив, що були конфлікти з дружиною, але факти, виклладені в протоколі заперечував.

Захисник Ліфлянчик Станіслав Ігорович просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки, крім протоколу про адміністративне правопорушення, докази вини ОСОБА_1 відсутні.

Потерпіла ОСОБА_2 подала до суду заяву про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення. Зазначила, що ОСОБА_1 не чинив стосовно неї та спільної дитини будь-якого насильства, заяву до поліції написала внаслідок сімейної сварки.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім вказаного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 308875 від 02.02.2022 року, до суду надано протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від гр. ОСОБА_2 від 29.01.2022 року, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , але на думку суду - не можуть бути належними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Крім того, об`єктивна сторона цього правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Згідно з ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Таким чином, протиправні дії особи можуть утворювати склад адміністративного правопорушення лише тоді, коли такими діями особи могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Якщо ж таких наслідків не настало, або не могло настати, дії особи не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника.

Так, зі змісту протоколу вбачається, що суть правопорушення викладена не конкретно, та не містить викладу суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, зокрема відсутнє посилання на умисел, який був у правопорушника ОСОБА_1 під час вчинення ним дій, а також посилання на те, чи була або могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої.

Частиною першою ст. 7 КУпАП України, визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, у зв`язку з чим дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного та керуючись: ст. 7, 173-2, 245, п. 1 ст. 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку, встановленого на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя А.О. Сухоруков