Справа № 450/521/22 Провадження № 3/450/984/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 690603 від 01 лютого 2022 року, 01.02.2022 року о 07 год. 10 хв. в м. Пустомити вул. Шевченка, 183, водій маршрутного таксі №118 ОСОБА_2 , здійснював пасажирські перевезення автобусом марки БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив більше пасажирів ніж передбачено технічною характеристикою, в т. ч. в кількості 10 осіб стоячих, чим порушив постанову Кабінету Міністрів України №1236 зі змінами.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Горонний О.О. 23.02.2022 року надав до суду письмові пояснення у справі, якими вину ОСОБА_1 , заперечив, вважає викладені в протоколі обставини безпідставними та не доведеними належними доказами, з протоколу про адміністративне правопорушення незрозуміло, порушення якої саме норми та якого нормативно правового акту інкримінується ОСОБА_1 , реквізити нормативно правого акту зазначено неповно, відсутні будь які належні та допустимі докази, якими визначено кількість місць для сидіння та кількість місць для стояння в автобусі. Також зазначає, що водій ОСОБА_1 як водій транспортного засобу не є суб`єктом правопорушення у розумінні постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, оскільки не здійснює господарської діяльності в розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт», Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту затверджених постановою КМУ від 18.02.1997 року №176 (у редакції постанови КМУ від 26.09.2007 року №1184). Водій автобуса не є перевізником, в розумінні наведених законодавчих норм, а найманим працівником водієм транспортного засобу, фізичною особою, яка не є суб`єктом правопорушення згідно складеного протоколу, а лише виконує умови трудового договору. З огляду на вказане, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Розгляд справи просив здійснювати у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Відповідно до ч. 1 ст.44-3 КУпАП адміністративне правопорушення полягає, зокрема, в порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною нормою і відсилає до правил та обмежень, що визначаються іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 690603 від 01.02.2022 року, у такому вказано, що ОСОБА_1 порушив постанову КМ України № 1236 зі змінами.

З наведеного формулювання є незрозумілим порушення якої саме норми, якого нормативно-правового акту інкримінується ОСОБА_1 , оскільки поліцейським не вірно зазначено правову норму за порушення якої складено адміністративні матеріали.

Без чіткого зазначення назви нормативно правового акту, який містить інкриміновану норму, не зазначення його конкретної правової норми (її частини) чи вказівка на невірну норму закону, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, вказує на те, що дії поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення прямо суперечать принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 р. у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Чинне законодавство не звільняє працівників правоохоронного органу виконувати належним чином свої обов`язки, в тому числі щодо належного складання адміністративних матеріалів. Не дотримання вимог закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що такий не може вважатися належним та допустимим доказом підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

При цьому, згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати на шкоду особі фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Водночас, пунктом 2 постанови КМ України від 09 грудня 2020 року №1236 (в редакції станом на дату складення протоколу серії ВАБ №690673) встановлено, що залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, областей встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Підпунктом 8 пункту 2-2 постанови КМ України № 1236 від 09 грудня 2020 року №1236 (в редакції станом на дату складення протоколу) встановлено, що з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж сукупна кількість місць для сидіння та 50 відсотків місць для стояння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням пасажирами під час перевезення засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Водночас, здійснення пасажирських перевезень у розумінні ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176, є господарською діяльністю, яка здійснюється відповідним суб`єктом перевізником. Водій автобуса у даному випадку не може вважатися суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, оскільки не є перевізником, а лише виконує свої обов`язки за трудовим договором, укладеним між ним і автотранспортним підприємством, яке здійснює пасажирські перевезення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП, суду не надано. Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 690603 від 01.02.2022 року, рапорт працівника поліції від 01.02.2022 року, а також матеріали фотофіксації не містять належних доказів на підтвердження факту перевезення водієм ОСОБА_1 пасажирів в кількості, що перевищує допустиму кількість.

Так, матеріали фотофіксації є нечіткими, поганої якості, зображення салону автобуса є мінливим, з них неможливо встановити дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, встановити кількість пасажирів, які на момент зупинки автобуса перебували в ньому, наявність чи відсутність вільних місць для сидіння, їх кількість. Окрім цього, ці фотозображення виконані поліцейським за допомогою його особистого мобільного телефону, а не за допомогою технічних засобів та без дотримання порядку, встановленого Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026. З протоколу та долучених матеріалів неможливо становити технічні характеристики транспортного засобу в частині кількості місць для стояння, що не дає можливості визначити граничну чисельність пасажирів, допустиму для перевезення даним транспортним засобом.

Згідно ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, в матеріалах доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу, який би підтверджував обставини, які вказані в протоколі.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи викладене, суд, тлумачать всі сумніви на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважає вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не доведеною належними і допустимими доказами.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44-3, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. А. Кукса