Справа № 936/894/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника-адвоката Кураха Ю.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/1032/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17.11.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ПП «АГП Закарпаття», визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №129250 від 26.10.2020 та постанови суду від 17.11.2020 вбачається, що 26.10.2020 о 13 год. 07 хв. ОСОБА_1 , здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом «Лази - Мукачево» на транспортному засобі «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, чим порушив п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Воловецького районного суду від 17.11.2020 та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що керований ним транспортний засіб був зупинений без передбачених на це підстав, тому інформація про перевезення пасажирів була одержана внаслідок незаконної зупинки, а всі послідуючі дії та докази одержані незаконним шляхом. До того ж всередині керованого ним автомобілем, окрім нього, жодних осіб не було, даний транспортний засіб не використовується як маршрутне таксі, не працює на визначених маршрутах, не має встановленого розкладом руху та тарифів за перевезення. Також зазначає, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення йому не було

-2-

роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також відеозйомка поліцейським проводилась без передбачених на те підстав, про, що він не попереджався, відомості про прилади чи технічні засоби, на які здійснювався запис, в матеріалах справи відсутні, тому даний доказ не може вважатись належним доказом його вини у вчиненні правопорушення. Також зазначає, що викладена у протоколі суть адміністративного правопорушення, не відповідає диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка не передбачає відповідальності за нерегулярні транспортні перевезення пасажирів без одягнених засобів індивідуального захисту.

Заслухавши пояснення захисника- адвоката Кураха Ю.М., який підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати закон, що пом`якшує відповідальність за вчинені ОСОБА_1 дії, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.280 КУпАП повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст.44-3 КУпАП (станом на момент вчинення адміністративного правопорушення 18.08.2020 та на момент винесення постанови 12.11.2020), передбачала відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, норма ст.44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 129250 від 26.10.2020 ОСОБА_1 інкримінується, зокрема, порушення п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020.

Відповідно до положень п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

З матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах і захисна маска чи респіратор вдягнутими не були.

З пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що він визнав порушення ним вимог карантинних заходів та ствердив, що ним здійснювались пасажирські перевезення за маршрутом «Лази - Мукачево» на транспортному засобі «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 . В автомобілі було близько десяти пасажирів, однак саме він був без одягнутих засобів індивідуального захисту.

Отже судом правильно було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

-3-

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не здійснював пасажирських перевезень, відсутність дозволу водія на проведення відеозйомки, позбавлені правового обґрунтування.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ст.44-3 КУпАП зазнала змін, а саме, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 №1000-IX (чинний з 21.11.2020), статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян», яка охоплює дії ОСОБА_1 та містить санкцію, яка значно є м`якою, ніж та, яка застосована судом першої інстанції до нього.

Згідно ст.94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Закріплений в ч.1 ст.58 Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7).

Таким чином до юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

Відповідно до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, що пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, санкцією ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, санкцією ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ч.2 ст.44-3 КУпАП, яка набрала чинності з 21.11.2020, встановлює відповідальність саме за діяння, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та значно пом`якшує відповідальність за перебування у громадському транспорті без засобів індивідуального захисту, а тому має зворотну дію в часі.

-4-

Враховуючи те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, а також положення ст.8 КУпАП про зворотну дію в часі закону, апеляційний суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню норми закону, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , а саме ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Зважаючи на викладене постанова судді підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17.11.2020 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП змінити в частині кваліфікації його дій та накладення адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_3 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

В решті постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 17.11.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя