Справа № 523/179/22
Номер провадження 3/523/1422/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2022 р. м.Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Дяченко В.Г., розглянувши матеріали які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №219556 від 06.12.2021 року, ОСОБА_1 06.12.2021 року о 01 год. 50 хв. в м.Одеса, вул. 3-а Пересипська, керував транспортним засобом марки «Toyota Carina», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з знаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що вину не визнав, категорично заперечує щодо факту керування автомобілем, зазначає що він був пасажиром транспортного засобу, і за кермом не сидів, а тому і підстав для проходження медичного огляду небуло.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме відео-запис, з якого вбачається що, на диску №2 відео №1, відео фіксація починається з моменту як транспортний засіб марки «Toyota Carina», реєстраційний номер НОМЕР_1 , стоїть на узбіччі дороги, в ньому знаходиться один пасажир з правої сторони від місця водія, з диску №2 (запис з відео-реєстратора патрульного автомобіля) зафіксовано момент руху транспортного засобу «Toyota Carina», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак відсутність доказів того, що автомобілем керував ОСОБА_1 , що підтверджує, надані ним пояснення в судовому засіданні, відносно того що він був пасажиром транспортного засобу.

Суд також зазначає, що на відео-записі портативного відео-реєстраторів, відсутнє підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а свідки які б могли підтвердити факт вчинення адміністративного правопорушення, не залучались.

Також, суд відхиляє доказ - направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, як недостатній для встановлення обставини чіткого виконання працівником поліції процедури виконання Наказу МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, через невизначеність в який саме заклад охорони здоров`я було направлення.

Вищезазначене вказує на порушення процедури оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.130 КУпП, що визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», огляд проводиться на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння, без самого факту керування транспортним засобом, не є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є достатнім доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.

Отже, надані докази відеозапис камер працівників поліції, направлення на огляд, не є достатніми доказами на підтвердження інкримінованого правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Як зазначено в п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також положення ст.62 Конституції України про тлумачення сумнівів на користь особи, яка притягується до відповідальності, суддя вважає що, провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 24, 33, ст.130, 245, 251, 268, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 10 - ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: