Справа № 347/199/22
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

23.03.2022 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Драч Д.С., за участі секретаря Борисової О.М., адмінпритягуваної ОСОБА_1 , захисника Лазоришина І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів заяву ОСОБА_1 про відвід судді Косівського районного суду Крилюк М.І. у справі №347/199/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В провадженні Косівського районного суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, яка визначена Автоматизовоною системою документообігу суду для здійснення судового провадження судді Крилюк М.І.

В межах зазначеної справи 17.03.2022 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Крилюк М.І., мотивуючи її тим, що в діях судді Крилюк М.І. вона вбачає ознаки упередженості під час розгляду вказаної справи, які виявились у незадоволенні її клопотання про витребування письмових доказів та залучення до участі у справі органу опіки та піклування, зважаючи на те, що справа стосується інтересів неповнолітньої дитини, та психолога з метою встановлення факту наявності чи відсутності в діях адмінпритягуваної систематичного психологічного тиску на дітей, що їй інкримінується. Суддя задовольнили її клопотання лише в частині виклику в якості свідків осіб, за зверненням яких було ініційовано провадження у цій справі, а інші клопотання фактично залишила без розгляду, стверджуючи, що їх вирішення наразі завчасне. Разом з тим, її клопотання про виклик психолога вважає доречним, оскільки допит в якості свідків викликаних за її клопотанням судом осіб має відбуватися за участі психолога, який може встановити наявність ознак цькування в її діях. У ОСОБА_1 склалося враження, що суддя взяла на себе функції обвинувачення, хоча її вини не доведено, що викликає сумніви у неупередженості судді Крилюк М.І., діям цього судді вона не довіряє та наполягає на її відводі від розгляду цієї справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, посилаючись на те, що під час розгляду цієї справи у неї виник сумнів у неупередженості судді Крилюк М.І., оскільки її клопотання про виклик батьків, дітей, психолога та соціального працівника не було задоволено, а суддя Крилюк прийняла сторону обвинувачення і задовольнили її клопотання про виклик лише осіб, пояснення яких слугували підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Своє право на ознайомлення із матеріалами цієї справи вона не реалізувала за браком часу, хоча їй у цьому не відмовляли.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Лазоришин І.І. в судовому засіданні заяву про відвід підтримав повністю, просить її задовольнити та пояснив, що підстави для відводу судді Крилюк М.І. виникли вже під час розгляду цієї справи по суті, а до початку її розгляду - таких підстав не вбачалося. Під час розгляду справи суддя Крилюк М.І. задавав ОСОБА_1 запитання упередженого характеру. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний встановити об`єктивну істину по справі. З цією метою стороною захисту було заявлено клопотання про витребування доказів та виклик свідків і представника органу опіки та піклування для захисту інтересів неповнолітніх дітей, а також психолога з метою встановлення ознак цькування в діях адмінпритягуваної, на що має право сторона захисту. Натомість, суддя Крилюк М.І. викликала лише свідків, пояснення яких слугували підставою для складання протоколу, суд не забезпечив право сторони захисту на ознайомлення з матеріалами первинної перевірки заяв щодо цкування з боку ОСОБА_1 , що стали підставою для обвинувачення останньої, тому судді Крилюк М.І. висловлена недовіра та вона підлягає відводу від розгляду цієї справи.

Судом досліджено звукозаписи судових засідань, проведених суддею Крилюк М.І. в межах цієї справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було заявлено клопотання про виклик в судове засідання представника органу опіки та піклування з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей та психолога з метою оцінки пояснень свідків у цій справи та встановлення факту психологічного тиску з боку ОСОБА_1 ; викликати в якості свідків неповнолітню потерпілу та її маму, які безпосередньо ініціювали питання щодо складання цих матеріалів. На ці клопотання суддя Крилюк М.І. зауважила, що наразу для виклику в судове засідання представника органу опіки та піклування суд не вбачає підстав , а щодо необхідності виклику інших осіб слід визначитися після пояснень адмінпритягуваної. Після заслуховування пояснень ОСОБА_1 суддя Крилюк М.І. звернулась до неї із запитанням про те, чи мала вона право з`ясовувати відносини із учнями, що не пов`язані із навчальним процесом, у відсутності їх батьків та директора навчального закладу, а також чи знайома вона із поясненнями інших осіб; задовольнила клопотання ОСОБА_1 в частині виклику в якості свідків ОСОБА_2 та її матері і в.о. директора школи.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисника, дослідивши заяву про відвід судді Крилюк М.І., матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, в частині порушених в заяві підстав для відводу головуючого судді, суддя прийшов до наступних висновків:

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Крилюк О.М. фактично зводиться до її незгоди із процесуальними рішеннями судді щодо вирішення її клопотання, хоча її клопотання містить значну кількість вимог, які частково вирішені суддею Крилюк М.І. у доцільному для неї порядку черговості. Частина вимог клопотання ОСОБА_1 задоволена суддею Крилюк М.І., а частина наразі нею по суті не розглянута. Натомість вона встановила порядок вирішення заявлених у клопотанні вимог, що підтверджується звукозаписом судових засідань. Тому твердження про відхилення іншої (незадоволено) частини клопотання є безпідставним. Порушення норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі під час допиту неповнолітнього свідка - може слугувати підставою для скасування ухваленого судом рішення та не може слугувати підставою для відводу судді. Запитання судді Крилюк М.І. адресовані ОСОБА_1 стосувалися обсягу прав останньої як вчителя відносно учнів та, зокрема суб`єктивної і об`єктивної сторони інкримінованого адміністративного правопорушення, а також реалізації її права на ознайомлення із поясненнями інших осіб у цій справі і у них не мають упередженого характеру.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді заяви ОСОБА_1 про відвід судді у цій справі.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення. Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищими інстанціями.

У статті 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді Крилюк М.І. не встановлені, заявником та її захисником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про його певну особисту заінтересованість, прихильність, уподобання стосовно однієї з сторін у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Незгода сторони захисту з процесуальними рішеннями судді Крилюк М.І., в тому числі щодо не повного задоволення клопотання про витребування доказів та виклик представника органу опіки та піклування і психолога, не може бути правовою підставою для відводу судді, а лише можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Вказане також узгоджується з положеннями, що викладені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, відповідно до якого, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Інших доказів допущення суддею Крилюк М.І. будь - яких дій, що могли б викликати сумнів у її неупередженості чи необ`єктивності при розгляді адміністративної справи суду не надано.

Беручи до уваги те, що особиста безсторонність суду презюмується, а доказів протилежного суду надано не було, відсутні підстави вважати про наявність у судді суб`єктивно упередженого ставлення до сторін процесу або про наявність у неї певної особистої заінтересованості в результатах розгляду справи, а тому заява про відвід судді Крилюк М.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст 245, 246, 252, 283 КУпАП, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Косівського районного суду Івано-Франківської області Крилюк М.І. у справі №347/199/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Справу №347/199/22 передати судді Крилюк М.І. для продовження судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Д.С. Драч