Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шпуганича В.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/64/22, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2021.

Цією постановою з урахування постанови про виправлення описки від 28.12.021:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454, 00 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ААБ №238043 від 26.11.2021 та постанов судді від 23.12.2021 та 28.12.2021 вбачається, що 26.11.2021 о 19 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat» , модель «Florino» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Центральній в с.Нижнє Солотвино Ужгородського району, не дотримався безпечної швидкості в темний час доби, не врахував дорожню обстановку, не був уважний та не вжив заходів при виникненні небезпеки, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода, який рухався по узбіччю дороги, після чого не зупинив транспортний засіб та самовільно залишив місце ДТП, не вживши можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду від 23.12.2021. Вказує на те, що постанова є необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Заперечує факт вчинення правопорушення і вважає, що відсутні належні та допустимі докази, які доводили б протилежне. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було встановлено обставини ДТП, а також осіб яким було б завдано шкоду, а відтак відсутні правові підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП. Звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено потерпілу особу, а лише вказано прізвища свідків, якими протокол не підписаний, також не вірно відображено фактичні обставини подій, що мали місце у день складання протоколу. Стверджує, що при складані

-2-

протоколу було грубо порушено його права, передбачені 268 КУпАП. Просить визнати не належними доказами пояснення свідків долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 не погоджується з твердженням суду у постанові про нібито визнання ним своєї вини, оскільки це не доведено відповідними засобами фіксації.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шпуганича В.П., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що 26.11.2021 о 19 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat» модель «Florino» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Центральній в с.Нижнє Солотвино Ужгородського району, не дотримався безпечної швидкості в темний час доби, не врахував дорожню обстановку, не був уважний та не вжив заходів при виникненні небезпеки, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода, який рухався по узбіччю дороги, після чого не зупинив транспортний засіб та самовільно залишив місце ДТП, не вживши можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілому.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №238043 від 26.11.2021; схемою ДТП від 26.11.2021; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; рапортом працівника поліції від 26.11.2021.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду справи, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Диспозиція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху України дорожньо-транспортна пригода - це подія, що відбувалася при русі транспортного засобу, у результаті чого загинули або одержали поранення люди чи завдано матеріальну шкоду.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу, є суспільні відносини, що забезпечують порядок управління у сфері безпеки дорожнього руху.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачені вказаною статтею, виражаються в порушенні водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, а саме - в залишенні водіями місця дорожньо-транспортної пригоди.

-3-

Пунктами 2.10 «а» та 2.10 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди та не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди

Пунктом 2.10 «г» Правил дорожнього руху України визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я.

Таким чином, відповідно до правил дорожнього руху водій, як учасник дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний залишатися на місці події до прибуття працівників поліції. У випадку порушення цих вимог він притягується до відповідальності незалежно від того, чи був він винним у цій дорожньо-транспортній пригоді. Проступок вважається закінченим із моменту залишення водієм місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, що 26.11.2021 близько 19 год. 12 хв. працівниками поліції було отримано повідомлення про вчинення дорожньо-транспортної пригоди по вул. Центральній у с.Нижнє Солотвино, транспортним засобом Фіат, який здійснив наїзд на пішохода та після скоєного зник з місця події. Згодом, під час патрулювання околиці місця дорожньо-транспортної пригоди, працівниками поліції було виявлено транспортний засіб «Fiat» модель «Florino» д.н.з. НОМЕР_1 з пошкодженим правим дзеркалом заднього виду, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .

Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, а саме здійснивши наїзд на пішохода, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_6 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, яка виразилась у наїзді на пішохода, якому очевидці події викликали швидку допомогу, та пошкодженні транспортного засобу, поїхав з місця пригоди, а отже, на переконання апеляційного суду у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Отже, посилання у протоколі серіїААБ №238043 від 26.11.2021 на порушення ОСОБА_1 п. 2.10 «а», «в», «г» Правил дорожнього руху України, є правильним.

Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотнє, ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучені.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №238043 від 26.11.2021 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 засвідчивши вказані обставини своїм підписом.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Мудранинець В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано

-4-

вимоги ч. 2 ст.251, ст.ст.256,268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №238043 від 26.11.2021 складено у відповідності до вимог встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом.

В супереч доводам ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №238043 від 26.11.2021 є належним та допустимим доказом у справі.

Отже, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

При розгляді справи наявним доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга в цій частині також задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2021 щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя