П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2022 Справа №607/3613/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 258094 від 21 лютого 2022 року, 21 лютого 2022 року о 01 год. 00 хв. по вул. Бродівській, 2а в м. Тернополі громадянка ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Вольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , перебувала у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест 6810ARВF-0443, повірка дійсна до 14.12.2022р., на табло якого висвітило показник 0,91 % (проміле), від проходження огляду категорично відмовилась у категоричній формі, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні 29.03.2022р. ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що 21 лютого 2022 року вона зі своїм чоловіком перебували на святкуванні, після чого їхали додому. Чоловік сів за кермо автомобіля, виїхав, але, зрозумівши, що вжив занадто багато спиртного, зупинив машину та попросив її сісти за кермо, оскільки вона за весь вечір вжила лише пів бокала шампанського, відтак була повністю твереза. На прохання чоловіка вона сіла на місце водія, проте, не встигла навіть рушити з місця, як до неї підійшли працівники патрульної поліції.

30.03.2022р. від захисника ОСОБА_1 адвоката Матуса Т.А., надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не було, оскільки працівники патрульної поліції підійшли до транспортного засобу, який стояв, та на місці водія якого перебувала ОСОБА_1 , проте, руху транспортного засобу вона не здійснювала, що визнали й самі працівники патрульної поліції, що неодноразово зафіксовано на відео, наявному в матеріалах справи. Крім цього, працівники патрульної поліції не роз`яснили ОСОБА_1 право проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, хоча вона просила провести такий огляд, на що їй було повідомлено, що протокол вже складено, а тому вона такого права не має.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення № 258094 від 21 лютого 2022 року, зміст якого викладено вище, та викладені в ньому обставини є суперечливими, оскільки зазначено, що ОСОБА_1 , «керуючи транспортним засобом марки «Вольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , перебувала у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест 6810ARВF-0443, повірка дійсна до 14.12.2022р., на табло якого висвітило показник 0,91 % (проміле)» і в цьому ж протоколі вказано, що ОСОБА_1 «від проходження огляду категорично відмовилась у категоричній формі»;

-відеозапис із нагрудних камер працівників патрульної поліції на DVD-диску з назвою файлу «export-qusbk», який розпочинається з того, що 21.02.2022р. о 01:01 працівники патрульної поліції підійшли до автомобіля, який стояв, та запитали у ОСОБА_1 , що сталось, на що вона відповіла, що не може рушити. У подальшому в ОСОБА_1 запитали посвідчення водія, якого в неї при собі не було, та запропонували продути драгер. Після кількох невдалих спроб запропонували продути інший драгер, який, після продуття ОСОБА_1 показав результат 0,91%. Далі, о 01:14 працівник патрульної поліції запитав, чи згідна ОСОБА_1 із цим результатом, на що відповіді ОСОБА_1 не чути, та чи не бажає вона пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що відповіді ОСОБА_1 також не чути, проте о 01:18, коли працівник патрульної поліції повідомляє ОСОБА_1 , що результат її огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний, вона висловлює заперечення, а працівник поліції роз`яснює, що допустима норма становить 0,2%, та її результат перевищує цю норму у три рази. О 01:22 01:23 працівники патрульної поліції радяться між собою, що, мабуть, для складання протоколу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, потрібен «якийсь штраф» або «можна без штрафу», або «можна написати, що вона здійснила зупинку», або «потім придумаєм». О 01:58 на запитання чоловіка ОСОБА_1 чи може вона пройти огляд в лікарні, працівник патрульної поліції повідомляє, що це було можливо лише до складення протоколу, о 01:59 ОСОБА_1 висловила сумніви, чи правильно працює драгер, оскільки кількість спожитого нею алкоголю не може показати такий результат, та просила поїхати в лікарню, на що працівник патрульної поліції повідомив, що це вже неможливо, оскільки протокол складено, на що ОСОБА_1 знову висловлює незгоду із результатом драгера. Також о 01:19 та о 01:42 01:43 працівники патрульної поліції зазначають, що автомобіль стояв та ОСОБА_1 не могла рушити;

-дві роздруківки тестування на алкоголь приладу ARВF-0443, згідно з якими результат тесту ОСОБА_1 0,91%;

-два акти огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою Алкотест 6810ARВF-0443 позитивний, 0,91% (проміле), від підпису про згоду з результатом огляду ОСОБА_1 відмовилась;

-копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки Газоаналізатора Алкотест 6810 № ARВF-0443, яке чинне до 26.05.2022р.;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 21.02.2022р., 01 год. 20 хв., з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд на місці зупинки проводився за допомогою Алкотест 6810ARВF-0443, результат огляду 0,91%, ОСОБА_1 на огляд у заклад охорони здоров`я не направлялась;

-акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.02.2022р.;

-копія постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, з якої вбачається, що 21 лютого 2022 року о 01 год. 00 хв. по вул. Бродівській, 2а в м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Вольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку на лівій смузі для руху транспортних засобів, чим перешкоджала іншим учасникам дорожнього руху, та не мала при собі посвідчення водія;

-рапорт поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Барвінського Р., згідно з яким 21.02.2022 р. о 00 год. 25 хв. разом із капралом поліції ОСОБА_2 , патрулюючи по вул. Бродівській, 2а, було виявлено транспортний засіб марки «Вольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зупинку на лівій смузі для руху транспортних засобів, чим перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху. Підійшовши, водійка повідомила, що розгубилася, оскільки не має навичок керування авто з механічною коробкою передач, в ході перевірки документів встановлено, що вона не мала при собі посвідчення водія, у неї виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на місці проведено огляд за допомогою алкотесту драгер, на табло якого висвітило показник 0,91 %, від проходження огляду в медичному закладі відмовилась у категоричній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні стверджувала, що не керувала транспортним засобом, а лише сіла на сидіння водія, і, ще не почавши рух, до неї підійшли працівники патрульної поліції.

Такі твердження ОСОБА_1 не суперечать тим обставинам, які зафіксовані на відео, зокрема на відеозаписі з нагрудних камер працівників патрульної поліції на DVD-диску з назвою файлу «export-qusbk», оскільки на зазначеному відео не зафіксовано ні руху транспортного засособу, ані моменту зупинки. Натомість на відео підтверджено, що працівники патрульної поліції підійшли до транспортного засобу, який стояв, та на сидінні водія якого перебувала ОСОБА_1 . Те, що автомобіль стояв та ОСОБА_1 не могла рушити, працівники патрульної поліції самі ствердили, щонайменше двічі, під час відеозапису, зокрема о 01:19 та о 01:42 01:43.

Виходячи з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Вольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , не доведений.

Крім того, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений із порушенням ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Після проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки, відповідей на запитання чи згідна ОСОБА_1 із цим результатом, та чи не бажає вона пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, взагалі не чути, а о 01:18, коли працівник патрульної поліції повідомляє ОСОБА_1 , що результат її огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний, вона висловлює заперечення. Далі, о 01:58 на запитання чоловіка ОСОБА_1 чи може вона пройти огляд в лікарні, працівник патрульної поліції повідомляє, що це було можливо лише до складення протоколу, о 01:59 ОСОБА_1 висловила сумніви, чи правильно працює драгер, оскільки кількість спожитого нею алкоголю, на її думку, не могла показати такий результат, та просила поїхати в лікарню, на що працівник патрульної поліції повідомив, що це вже неможливо, оскільки протокол складено. Хоча, з моменту встановлення підстав для здійснення огляду на стан сп`яніння на той час минуло менше години. ОСОБА_1 надалі висловлювала незгоду із результатом драгера, що працівником патрульної поліції проігноровано.

Актами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, підтверджено, що від підпису про згоду з результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою Алкотест 6810ARВF-0443, який показав 0,91% (проміле), ОСОБА_1 відмовилась.

З направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 21.02.2022р. вбачається, що на огляд у зазначений заклад охорони здоров`я ОСОБА_1 не направлялась.

Рапорт поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Барвінського Р., у якому зазначено, що від проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась у категоричній формі, не узгоджується із обставинами, що зафіксовані на відеозаписі з нагрудних камер працівників патрульної поліції. Крім того, рапорт не є доказом у справі про адміністративне правопорушення у розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Відтак, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений із порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому, згідно з положенням ч. 5 цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд управі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та, керуючи ним, перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджений, з результатами огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не була згідна, виявляла бахання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, чого їй забезпечено не було, відтак установленого законом порядку огляду на стан сп`яніння не дотримано, що, в сукупності, не дає підстав стверджувати, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 130, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. М. Сташків