Справа № 627/117/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2022 рокусмт. Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Каліберда В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління державного агенства меліорації та рибного господарства у Харківській області (Харківський рибоохоронний патруль) про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

за ч.4 ст.85 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 004768 від 03 грудня 2021 року, вбачається, що 03 грудня 2021 року о 08 год. 00 хв. під час проведення рибоохоронного рейсу на частині Трудолюбівського водосховища поблизу села Михайлівка, Богодухівського району, Харківської області, було виявлено порушення, (мовою оригіналу), а саме на березі даного ставка, спільно з працівниками Краснокутського РВ Національної поліції України в Харківській області були впіймані водні біоресурси, а саме: рак річковий 184 шт. зі слів громадянина ОСОБА_1 впіймані ним та належать йому, даними діями порушив п 3.15. правил любительського та спортивного рибальства України, відповідальність за що передбачена ч4ст.85 КУпАП України. Із супроводжувального листа управління державного агенства меліорації та рибного господарства у Харківській області (Харківський рибоохоронний патруль) вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складено 03 грудня 2021 року, а до суду направлено лише 15 лютого 2022 року за вих. № 1-5-9/280-22. До Краснокутського районного суду адміністративний матеріал надійшов аж 17.02.2022 року.

Разом з цим 03 грудня 2021 року до СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від головного державного інспектора відділу охорони водних ресурсів Нестеренка В.В., про те, що ОСОБА_1 на орендованому ставку Тудолюбівського водосховища займається незаконним виловим риби.

Однак 23 грудня 2021 року дізнавачем сектору дізнання Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального проступку, окрім цього річкові раки в кількості 184 шт., та пластикова бочка які були вилучені під час огляду місця пригоди на водоймищі в селі Михайлівка, Богодухівського району повернуті ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 14.03.2022 року не з`явився, однак надав клопотання, вину свою у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та при цьому детально навівши в своєму клопотанні поданого до суду доводи та обгрунтування своєї невинуватості в скоєнні адміністративного правопорушення.

В практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, Суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України» 3 квітня 2008 року заява N 3236/03).

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України")

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно дост.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Виходячи із змісту ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Положеннямист.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зазначених норм закону, особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені дата, місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст.251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників управління державного агенства меліорації та рибного господарства у Харківській області (харківський рибоохоронний патруль), протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки складений з порушенням вимог ст.251 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Пунктом 2.9 Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка склала протокол, повідомляє порушнику про місце і час розгляду справи щодо адміністративного правопорушення, роз`яснює його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України № 101 від 09.04.2003 року, протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення рибоохоронних рейдів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 23 жовтня 2018 року № 512, посадова особа рейдової групи, виявивши особу, що може порушувати законодавство у галузі рибного господарства, зобов`язана:

1) привітатись, назвати своє прізвище, посаду, та пред`явити на вимогу такої особи службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи службове посвідчення з рук;

2) викласти суть скоєного правопорушення та за можливості з`ясувати обставини, що можуть вплинути на розгляд матеріалів про адміністративні правопорушення;

3) запропонувати пред`явити документи, які посвідчують особу (паспорт, посвідчення на право керування транспортним або плавучим засобом), для складання протоколу про адміністративне правопорушення;

4) скласти протокол про адміністративне правопорушення згідно з Інструкцією з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 09 квітня 2003 року № 101, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2003 року за № 320/7641.

З наданих суду матеріалів взагалі не вбачається, що в час вказаний в протоколі проводився рибоохоронний рейд та хто був посадовою особою рейдової групи, відтак хто мав право виконати обов`язки вказані в п. 5 вказаного Порядку та дійсно виконав їх.

Із системного аналізу наведених вище норм можна прийти до висновку, що складення протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється відразу після виявлення вчинення порушення. Норми закону не передбачають можливості відтермінування складення протоколу для забезпечення виклику особи, яка вчинила правопорушення, до відповідного органу. Такий порядок складення протоколу ставить під сумнів його доказове значення і не гарантує дотримання прав особи, стосовно якої складено протокол.

Як встановлено судом першої інстанції, правопорушення скоєне 03.12.2021, а до Краснокутського районного суду адміністративний матеріал направлений 15.02.2022 року, що підтверджується вихідною датою на супроводжувальному листі та надійшов до суду матеріал аж 17.02.2022 року, а 23 грудня 2021 року дізнавачем сектору дізнання Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального проступку.

Більше того, у Протоколі відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про роз`яснення прав та обов`язків у відповідності до ст.63 Конституції України, відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо роз`яснення прав та обов`язків у відповідності до ст.268 КУпАП, натомість зазначено: «від підпису відмовився», у графі «копію протоколу отримав» теж зазначено відмовився від підпису, в графі свідки зазначені інспектори, які безпосередньо виїзжали на перевірку, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при цьому їх адреса місця проживання відсутня. Жодних пояснень цих осіб до матеріалів справи не долучено, до суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення №004768 від 03.12.2021 та чорно-білі фотокартки на яких знаходяться мішки з не невідомим вмістом.

Згідно листа державного агенства меліорації та рибного господарства, відповідно до ст. 27 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» використання водних біоресурсів, які перебувають у межах ізольованих природних або штучно створених водних об`єктів , наданих у користування для потреб аквакультури, не належить до спеціального використання і здійснюється в порядку, визначеному власниками цих водних біоресурсів. Тому на орендованій водоймі саме орендар визначає режими зариблення, вирощування та вилову об`єктів аквакультури, які належать йому на праві власності. Перелік знарядь лову , якими можуть користуватися суб`єкти аквакультури під час здійснення господарської діяльності не визначений законодавчими та нормативно- правовими актами.

Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку Держрибагентство або його територіальний орган видає наказ про проведення рибоохоронного рейду, в якому зазначаються склад рейдової групи( з визначенням старшого рейдового групи ) ; дата початку та закінчення проведення рибоохоронного рейду; рибогосподарські водні об`єкти ( їх частини в районі діяльності територіального органу Держрибагентства та або межі відповідних адміністративних територій, на яких заплановано проведення рибоохоронного рейду; транспортні засоби та/ або плавзасоби, на яких здійснюватиметься рибоохоронний рейд.

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку копія наказу зберігається у старшого рейдової групи до закінчення рибоохоронного рейду.

Також маємо зазначити, що правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності , повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду ( контролю ) визначено Законом України « Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі Закон)

Частинами першою- четвертою статті 7 Закону встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу, орган державного нагляду (контролю) видає наказ ( рішення, розпорядження ), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід та предмет перевірки.

На підставі наказу ( рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначення прізвища, ім`я та по батькові. В посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/ або його відокремленого підрозділу або прізвище , ім`я та по батькові фізичної особи- підприємства, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер та дата наказу ( рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійснені заходу , із зазначенням їх посади, прізвище, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу ( плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу ( тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Суд акцентує увагу, що матеріалах справи такі дані відсутні, а тому взагалі незрозумілим залишається факт на підставі яких документів (планового або позапланового заходу, наказ рішення, розпорядження, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід та предмет перевірки) проводилася дана перевірка.

ОСОБА_1 являється фізичною особою підприємцем з видом діяльності, а саме:, прісноводне рибальництво, прісноводне рибництво, оптова торгівля рибою, ракоподібними та молюсками, шо підтверджується наданими до суду документами. З постанови про закриття кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_1 являється ФОП « ОСОБА_1 », та згідно податкової реєстраційної карти підприємця займається рибництвом, що дає йому право вирощувати рибу, ракоподібних, молюсків та займатися їх торгівлею, крім того у нього в оренді мається земельна ділянка для рибогосподарської діяльності в межах с. Михайлівка, загальною площею 40,2590, в тому числі 35,9000 га під ставками, 0,2000 га під гідротехнічними спорудами. 4.1590 га пасовищ, що підтверджується наданим до суду договором оренди від 10 червня 2008 року та останній розводить рибу та ракоподібних, які в подальшому реалізовує.

23 грудня 2021 року дізнавачем сектору дізнання Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального проступку, при цьому з відповіді дізнавача сектору дізнання Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за № 1373 наданої до суду вбачається, що річкові раки в кількості 184 шт., та пластикова бочка які були вилучені під час огляду місця пригоди на водоймищі в селі Михайлівка, Богодухівського району повернуті ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.251 КУпАП суду повинні бути надані докази, що підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складений без надання доказів, передбачених ст.251 КУпАП.

Частиною 3 ст.62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимогам щодо його допустимості та достатності.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії`від 25 липня 2000 року).

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не є належним доказом на доведення вини ОСОБА_1 .

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 266, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Краснокутський районний суд.

Суддя В.А.Каліберда