Справа № 185/500/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м.Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області Тимченко С.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, працюючого водієм ФГ Максімум,

який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов протокол проадміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13.01.2022 22.15 ОСОБА_1 в м. Павлограді по вул. Соборна, 16 керував транпортним засобом марки «ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за доромогою приладу Алькотест № 6810, в примутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та поснив, що має хронічну хворобу шлунку та зовсім не вживає алкогольні напої. Післі проходження тесту він наполягав проїхату у лікарню, але працівики поліції відмовили йому, наголошуючи, що не мають часу. Просить закрити справу у відношенні його.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , проаналізувавши, та зіставивши їх між собою в своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наступних підстав.

Відповідно до «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я посадова особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними, на думку працівника поліції, ознаками алкогольного сп`яніння. При цьому, об`єктивних ознак стану алкогольного сп`яніння, щодо пульсу, артеріального тиску, поведінки, зовнішнього вигляду, реакції, рухової сфери, ходи у позі Ромберга, стану повік, пальців рук, тощо, працівниками поліції відносно ОСОБА_2 не встановлено, та не зафіксовано.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, правопорушенням є протиправна, винна /умисна або необережна / дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 та ст. 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення суддя обов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Порядок провадження у справах про адміністративні порушення визначається законодавством України про адміністративні правопорушення, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції 06.11.2015 року № 1376 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона керує транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, не залежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Суд також не може взяти за основу пояснення свідків, які є в матеріалах справи, так як один з них є родичем потерпілої по справі у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, крім того, дослідивши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , встановлено, що вони записані не ним, а також і сама фраза прочитано верно, про що було підтверджено останнім.

Отже, з наведеного слід зробити висновок, що фіксування начебто скоєного ОСОБА_1 правопорушення відбувалося працівниками поліції без дотримання вимог Закону та з порушенням.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не надано.

Наведене свідчить про те, що працівники поліції при порушенні щодо ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення діяли не у відповідності до своїх повноважень та способу, що передбачені чинним законодавством, та разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить про те, що посадовою особою порушено порядок виявлення у водія транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки не підтверджено саме факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю .

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вище зазначених обставин приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 221, 276, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в десятиденний строк.

Суддя С.О. Тимченко.