Провадження № 3/679/74/2022
Справа № 679/51/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 08.05.2015 року, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 499108 від 10.01.2022 року вбачається, що 31.12.2021 року о 01 годині 41 хвилина ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї дочки ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, повторно протягом року, внаслідок чого могла бути завдана шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні внаслідок перелому кінцівки. Подала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що вину у вчиненні домашнього насильства щодо дочки не визнає. Вказала, що 30.12.2021 року її дочка ОСОБА_2 повернулася додому в стані алкогольного сп`яніння, провокувала її на конфлікт, ображала нецензурною лайкою, виганяла з квартири та погрожувала працівниками поліції, які перебувають у дружніх стосунках з її колишнім чоловіком, батьком ОСОБА_2 . Зважаючи на таку поведінку дочки змушена була викликати поліцію. Після цього прибув її колишній чоловік та забрав дочку до себе. Через кілька днів їй стало відомо, що дочка звернулася до поліції з заявою про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Вважає, що дочка перебуваючи у змові з батьком, намагаються виселити її з квартири в якій вона значиться зареєстрованою, а тому провокують її на конфлікти. Контролюючими органами було проведено перевірку оцінки потреб сім`ї будь-яких зауважень та недоліків не виявлено.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, керуючись законом, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Тож, досліджуючи останній, разом із іншими, додатними до нього матеріалами, суд прийшов до таких висновків.

Відповідальність за ч.2 ст. 173 -2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У даному випадку, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 висловлювалася до своєї дочки ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, і, відповідно, психічному здоров`ю ОСОБА_2 могло бути завдано шкоди.

У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Так, відповідно до п. 3 ч.1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, повязаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та її дочкою відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Тож, у даному випадку, з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, позаяк, у останньої був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої, у той час, як у цій ситуації мав місце саме конфлікт.

Зокрема, ОСОБА_1 вказувала на те, що потерпіла сама спровокувала сварку.

Це, зокрема, простежується із пояснень самої ОСОБА_2 , яка вказувала на те, що між нею та їх амтір`ю виник словесний конфлікт.

До того ж, про неприязні відносини між учасниками конфлікту, свідчать письмові пояснення ОСОБА_4 від 31.12.2021 року.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходив ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме : завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді можливого спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а, відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, з урахуванням ще й того, що пояснення ОСОБА_2 надавала через кілька днів, а саме: 04.01.2022 року.

Протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 про вчинення щодо неї домашнього насильства матеріали справи не містять.

Разом з тим, з рапорту старшого інспектора чергового ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Паламарчука В.В. від 31.12.2021 року вбачається, що зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , що її сімнадцятирічна дочка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчиняє конфлікт. Прибувши за вказаною адресою нарядом СРПП було встановлено, що між матір`ю та дочкою виник словесний конфлікт, який був припинений в ході спілкування з заявницею.

Водночас, суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень ст. 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

Зважаючи на вищевикладене, суд не встановив наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Окрім цього, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тому, у світлі всього вищевикладеного, у той час як провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 цього Кодексу.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч .2 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Стасюк