Єдиний унікальний номер 341/282/22
Номер провадження 3/341/189/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

Відповідно до змісту протоколу від 18.02.2022 ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наступних обставин, викладених у протоколі.

18 лютого 2022 року о 22 годині 21 хвилин у с. Дорогів по вул. Центральній, 15, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveco», н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка вимова слів). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі, водій відмовився. Своїми діями порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 16.03.2022 з викликом особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, шляхом направлення поштової повістки рекомендованим листом з повідомленням на адресу, яка зазначена у протоколі.

16.03.2022 у судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився. У судове засідання з`явилась дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка повідомила, що її чоловік мобілізований на підставі Указу Президента України № 69/2022. При цьому зазначила, що 18.02.2022 транспортним засобом керувала саме вона, а не її чоловік. Коли їх зупинили в селі Сівка поліцейські, у неї не було при собі документів на вказаний транспортний засіб. Вона повідомила, що привезе документи, однак поліцейські їй у цьому відмовили. Водночас поліцейські сказали, щоб її чоловік пройшов до їх автомобіля. Після перебування чоловіка в автомобілі поліцейських він повернувся і повідомив про вимогу поліцейських, щоб саме він сів за кермо автомобіля та їхав у напрямку села Дорогів (сусіднє). При цьому вони повідомили чоловіка, що їх автомобіль буде рухатись позаду і вони дадуть сигнал, коли він повинен буде зупинитись своїм транспортним засобом. Надалі її чоловік сів за кермо автомобіля, щоб ним від`їхати.

З оглянутого у судовому засіданні першого відеозапису поліцейських вбачається, що зупинено автомобіль ОСОБА_1 . На другому відео нічого не видно, однак чути, що ОСОБА_1 стверджує, що він пив, однак транспортним засобом не керував. Автомобілем керувала його дружина. На третьому відео підтверджено, що автомобіль поліцейських їде позаду автомобіля марки «Chevrolet Aveco». Коли зупинили транспортний засіб, то за кермом вказаного автомобіля уже знаходився ОСОБА_1 . Також на відеозаписах ОСОБА_2 неодноразово стверджує, що саме вона керувала автомобілем, тоді як сам ОСОБА_1 зазначає, що проходити огляд на стан сп`яніння не буде, оскільки транспортним засобом не керував, а від`їхав на ньому виключно на вимогу працівників поліції, звинувачує працівників поліції у неправомірній провокації.

Тобто, поліцейські повідомили особі про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Особа повідомляє, що це провокація, оскільки він транспортним засобом не керував. Автомобілем керувала його дружина, а самі поліцейські сказали йому сісти за кермо автомобіля та переїхати, що він і зробив. Тобто виконав їх вимогу. При цьому поліцейські пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що особа відмовилась. Також відмовився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Розгляд справи відкладено на 23.03.2022 для долучення до матерів справи повідомлення про те, що ОСОБА_1 мобілізований на підставі Указу Президента України № 69/2022.

23.03.2022 у судовому засіданні дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила долучити до матеріалів справи повідомлення про те, що ОСОБА_1 мобілізований на підставі Указу Президента України № 69/2022.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суддя виходить з такого.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Отже, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і належності.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості доказів, проте відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, отримані з порушенням установленого порядку докази не можуть бути покладені в основу судового рішення за результатами розгляду справи. Особа не може бути притягнута до відповідальності на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2. 5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП є факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керувала автомобілем.

Постанова судді згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінивши усі наявні у справі матеріали, доходжу висновку про те, що наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не доведено належними доказами з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до КУпАП (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, регулюється КУпАП (пункт 2.1. мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП).

Відповідно до ст. 266 КУпАП (яка має назву «Відсторонення осіб від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння …») в імперативній формі передбачено правило поведінки працівників патрульної поліції у випадку, якщо у них є підстави вважати, що водії транспортних засобів перебувають у стані алкогольного (наркотичного чи іншого сп`яніння), а саме такі водії підлягають обов`язковому відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Однак у ході судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Зокрема, згідно із відеозаписами за кермом транспортного засобу їхала дружина ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 підтверджує, що вживав алкоголь, однак транспортним засобом не керував. Після проведеної розмови поліцейських із особою, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, щоб від`їхати. При цьому поліцейські своїм автомобілем прямують за автомобілем особи та подають знак зупинитись. Надалі особі пропонують пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, на що особа відмовляється. Щодо особи складають протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що це провокація, оскільки за кермом автомобіля знаходилась його дружина. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 , на думку працівників поліції, перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, працівники поліції в порушення ст. 266 КУпАП, дали йому неправомірну вказівку, щоб він від`їхав з місця, де був зупинений автомобіль, коли за кермом знаходилась його дружина.

Крім того, встановлено, що поліцейські під час оформлення постанови, вносили недостовірні відомості (щодо місця зупинки, особи водія), а коли ОСОБА_1 заперечував, поліцейські аргументували це тим, що такі факти мали місце, і у водія є ознаки алкогольного сп`яніння, хоча водій стверджував, що він вживав алкоголь, однак транспортним засобом не керував, а керувала його дружина.

Так до протоколу внесені наступні ознаки стану алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка вимова слів.

Вказані обставини засвідчують недотримання працівниками поліції під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення положень ст. 256 КУпАП, якою встановлені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме зазначені у ньому обставини, як з`ясовано судом не відповідають фактичним обставинам справи та діям, що відбулися під час фіксації адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Так, поліцейськими свідомо внесені недостовірні відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме фактична суть адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 до виконання вимоги поліцейських сісти за кермо, транспортним засобом не керував, що підтверджується матеріалами відеозаписів та поясненням у судовому засіданні дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Із викладеного випливає, що працівник поліції, підозрюючи про те, що ОСОБА_1 перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, сказав останньому сісти за кермо автомобіля та від`їхати, тим самим спровокував ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції та сам працівник поліції підозрював, що останній знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суддя вважає, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є, серед інших, й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Такі дії поліцейських, за встановлених обставин, суддя розцінює, як провокацію правопорушення, оскільки останні не вирішували питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за керування ТЗ без відповідних документів, а спровокували ОСОБА_1 , розуміючи, що такий перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на керування транспортним засобом для подальшого притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, з боку працівників поліції була провокація у виді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, інспектори поліції діяли всупереч вищенаведених вимог Закону.

З огляду на викладені установлені обставини та порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства під час оформлення адміністративних матеріалів, суддя дійшов однозначного висновку про недопустимість і неналежність наявних у цій справі доказів щодо порушення ОСОБА_1 вимог частини першої статті 130 КУпАП.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом на підставі допустимих доказів наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю допустимих доказів наявності у діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 130, 247,283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ