Справа № 145/1205/21
Провадження № 33/801/211/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідного огляду.

11.03.2022 на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки перебуває на військовій службі в ЗСУ. Однак на підтвердження зазначених обставин належних доказів до суду не надав.

Суд визнав причини неявки його неповажними.

Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, суд розглянув справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 449558 від 12.07.2021 о 07 год. 00 хв., який є одним із доказів у справі, водій ОСОБА_1 , 12.07.2021 о 06 год. 40 хв. по вул. Барське шосе в м. Вінниці, керував автомобілем ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та не чітка мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в наркодиспансері в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Так в ході оформлення протоколу про адміністративне порушення працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5); та поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як підтвердили факт відмови (а.с. 6-7).

Сукупністю зазначених вище доказів підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Докази в сукупності узгоджуються між собою, відображають реальний перебіг події, підтверджують факт відмови правопорушника від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість ОСОБА_1 доводиться зібраними матеріалами по справі.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За таких обставин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Тому суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Як вбачається із матеріалів справи, в поясненнях у протоколі правопорушник власноручно зазначив, що «керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції,. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовляюсь, так як вчора вживав спиртні напої, а саме горілку. Вину визнаю, претензій до поліції не маю, суд прошу суворо не карати», і підтвердив це особистим підписом, тобто ОСОБА_1 визнав свою вину в скоєному правопорушенні.

Будь яких інших пояснень правопорушник ні в протоколі про адміністративні правопорушення, ні окремо не подавав.

Також, ознайомившись зі змістом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння правопорушник не заперечив своєї вини, що підтверджується особистим підписом правопорушника. Про свою незгоду із даним документом скаржник не зазначав.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не пропонували скаржнику пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та пояснення ОСОБА_1 у протоколі написане під диктовку працівників поліції, не приймаються до уваги, оскільки до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин також не надав до суду першої інстанції, і до апеляційного суду.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зі змістом протоколу був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань він не заявляв, що підтверджується особистим підписом скаржника.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Також не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що матеріали справи не містять доказів його відмови від проходження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки спростовуються протоколом, який підписаний скаржником.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, згідно ст.251 КУпАП він є доказом в справі про адміністративне правопорушення

У протоколі викладені відомості, які підтверджуються і іншими дослідженими судом та наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, працівниками поліції було дотримано порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.

Відтак вказані доводи скаржника в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи скаржника про те, що пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи не можуть бути належними доказами, оскільки вказані пояснення є завчасно заготовлені бланки, текст самих пояснень на яких виконано машинописним способом, суддя вважає не обґрунтованими. Оскільки кожне з пояснень містить особистий підпис свідка, а отже і згоду на правильне зазначення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, свідки ставили підписи також на протоколі про адміністративне правопорушення та на акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто вони володіли інформацією, яку підписували.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних пояснень свідків, їх фальсифікації, скаржником не надано.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції зупинили автомобіль, при цьому не повідомили про причину зупинки, а відразу почали вимагати проходження огляду на стан сп`яніння - суддя не приймає до уваги, так як ці доводи не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР і не свідчать про невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що матеріалами справи підтверджено факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Отже доводи апеляційної скарги про відсутність вини та порушення працівниками поліції процедури складання протоколу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що висновки суду про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

З урахуванням наведеного, доводи в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Інші доводи, на які посилається скаржник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко