Справа №463/1803/22
Провадження №3/463/646/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., вивчивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебувають матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

14 березня 2022 року автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи визначено суддю Стрепка Н.Л. 15 березня 2022 року останнім подано заяву про самовідвід у зв`язку з тим, що він особисто знайомий з ОСОБА_1 та тривалий час перебував з ним в трудових відносинах, оскільки з 2006 року по 2009 рік працював його помічником в суді апеляційної інстанції під час обіймання останнім посади голови зазначеного суду.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід (самовідвід) судді. Проте, діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому при розгляді заяв про самовідвід та відвід, слід застосувати аналогію права.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у рішенні від 9 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Одночасно, згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви про самовідвід, в даній справі вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з яким суддя Стрепко Н.Л. особисто знайомий та тривалий час перебував в трудових відносинах, працюючи з 2006 року по 2009 рік його помічником в суді апеляційної інстанції під час обіймання останнім посади голови зазначеного суду, а тому в учасників процесу та у стороннього спостерігача можуть виникати сумніви в об`єктивності головуючого судді Стрепка Н.Л. при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, незважаючи на те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання відводу судді, однак таке врегульовано нормами Кримінального процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, а нормами міжнародного права, яке становить частину національного законодавства України, встановлено заборону на розгляд справи судом, в неупередженості якого у будь-кого можуть виникнути сумніви, відтак вважаю за необхідне заяву про самовідвід задовольнити.

Керуючись ст. 246 КпАП України,-

постановив:

заяву судді Стрепка Назара Любомировича про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Стрепка Назара Любомировича від розгляду справи №463/1803/22, провадження №3/463/646/22, про притягнення до адміністративно відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Стрепко Н.Л.