ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2022 Справа №607/3632/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , не працює, розлучена,

за ч. 1 ст.164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №058384 від 22 лютого 2022 року, ОСОБА_1 22 лютого 2022 року об 11 годині 20 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_1 , систематично, протягом двох місяців, здійснювала продаж розведеного спирту, а саме 22 лютого 2022 року об 11 годині 20 хвилин здійснила продаж розведеного спирту громадянину ОСОБА_2 за ціною 40 грн. за 0,5л., таким чином займалась видом господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона, чим порушила вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

У суді ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що заяву та пояснення, наявні у матеріалах справи, вона написала зі слів працівника поліції, який попередньо повідомив її, що у разі не визнання вини він може провести обшук, що спричинило у неї сильне хвилювання. Крім того, зазначила, що їй не відомий ОСОБА_2 , який нібито купував у неї розведений сприт.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

З рапорту ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Бойка Романа від 22 лютого 2022 року вбачається, що 22 лютого 2022 року о 11 год. 20 хв. було виявлено, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_1 , здійснювала продаж розведеного спирту громадянину ОСОБА_2 за ціною 40 грн. за 0,5л., таким чином займалась забороненими видами господарської діяльності.

Також, до матеріалів справи долучено рапорт ДОП СДОП ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Бойко Романа від 22 лютого 2022 року, у якому він просив долучити фото фіксацію з службового планшету щодо виявленого правопорушення.

Долучений до матеріалів фотознімок, на яких зображено дві пластикових пляшки з прозорою рідиною, не містить прив`язки ні до дати та часу, ні до місця, зазначеного у протоколі.

До матеріалів справи долучено також заяву та пояснення ОСОБА_1 від 22 лютого 2022 року, однак, враховуючи, що у судовому засіданні вона безпосереднього заперечила правдивість фактів, наведених у них, вказана заява та пояснення не можуть бути взяті судом до уваги.

Згідно з копією постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №147520 від 22 лютого 2022 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 177 КУпАП. З постанови вбачається, що 22 лютого 2022 року о 11 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи по вул. Довженка, 11 у м. Тернополі, зберігав при собі речовину ємкістю 0,5 літра, з різким запахом алкоголю (розведений спирт), який придбав для власних потреб у ОСОБА_1 за адресою вул. Довженка, 11/7 у м. Тернополі, за кошти в розмірі 40 грн.

Аналогічні обставини викладені у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №058385 від 22 лютого 2022 року, складеного щодо ОСОБА_2 , копії рапорту ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Бойко Романа від 22 лютого 2022 року.

З пояснень ОСОБА_2 від 22 лютого 2022 року вбачається, що 22 лютого 2022 року о 11 год. 20 хв. він дійсно зберігав при собі розведений спирт, ємкістю 0,5 літра, який він придбав у ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , за ціною 40 грн. за 0,5л. та він систематично купує у ОСОБА_1 розведений спирт.

Відповідно до акту про знищення самогону/розведеного спирту від 22 лютого 2022 року, виявлений та вилучений 22 лютого 2022 року у ОСОБА_2 спирт у кількості 0,5 літра, був знищений.

З рапорту інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Іваник Д.В. від 22 лютого 2022 року, вбачається, що 22 лютого 2022 року о 12 год. 46 хв. надійшло повідомлення від ДОП Бойка про те, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , здійснювала продаж розведеного сприту, вказана заява зареєстрована в ЄО за №6088 від 22 лютого 2022 року.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні

Частиною 1 статті 164-16 КУпАП передбачено відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, (в частині зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Наявні в матеріалах справи докази не свідчать про здійснення ОСОБА_1 на постійній основі господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про здійснення ОСОБА_1 продажу спирту систематично, при цьому вказано лише один факт, який мав місце 22 лютого 2022 року, а інші відомості, які б підтверджували систематичність продажу відсутні. Зазначення у поясненнях ОСОБА_2 про систематичну купівлю ним розведеного спирту у ОСОБА_1 , без прив`язки до конкретних дат, не є належним доказом систематичності.

Будь-яких інших доказів систематичності продажу ОСОБА_1 розведеного спирту матеріали справи не містять.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у зайнятті нею видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-16 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 164-16, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. М. Сташків