ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Cтягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судового збору.

Відповідно до постанови, - 20.08.2021 року, о 02.30 год. в м. Ужгород, вул. Минайська, 29 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода Фабіа», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, - вирішуючи дану справу в тому числі і за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та доведеність його вини у вчиненні вказаного правопорушення, оскільки такий висновок на думку апеляційного суду не відповідає фактичним обставинам справи, та в повному обсязі не додатними до протоколу та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295392 від 20.08.2021; квитанцію приладу «Драгер 6820» тест № 1606; відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що міститься на оптичному диск, який долучений до матеріалів справи, розпискою про залишення травспортного засобу та на наявність в матеріалах адміністративної справи копій постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4661982 від 20.08.2021 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за вчинення якого до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Однак на думку апеляційного суду вказані докази поза розумним сумнівом не доводять наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за обставин, зазначених в протоколі, виходячи з наступного.

Постанова суду першої інстанції в порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить обставин правопорушення, встановлених безпосередньо судом, а лише містить посилання на обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, встановлені працівниками поліції при його фіксуванні.

Крім того заслуговують на увагу також наступні обставини.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295392 від 20.08.2021 року вбачається, що 20.08.2021 року, о 02.30 год., в м. Ужгород, вул. Минайська, 29 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода Фабіа», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння.

Згідно ч.1 ст.266 КУпАП (у редакції чинній від 17.03.2021) особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У той же час, відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому згідно ч.5 даної норми огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначені вище положення кореспондуються з положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, - включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Як об`єктивно вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими велася не з момента початку виконання ними службових обов`язків (рух транспортного засобу), тобто здійснена епізодично, переривалася. Якість відеоматеріалу низька. При цьому цей відеозапис не відтворює подій перед зупинкою автомобіля, саму зупинку, також на ньому не зафіксована присутність на місці зупинки транспортного засобу під час огляду та оформлення протоколу свідків.

До цього ж, відповідно до п. 6 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, - огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295392 від 20.08.2021 року, відеозапису подій та інших матеріалів справи, будь-які об`єктивні дані про присутність на місці зупинки транспортного засобу свідків - відсутні.

З дослідженого відеозапису фіксування правопорушення, який є неповним та закінчується відразу після фіксування результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, не вбачається чи погоджувався він з вказаним результатом і чи пропонувалось ОСОБА_1 у разі його незгоди з такими результатами пройти огляд у медичному закладі. Таким чином доказами, доданими особою, що складала протокол, не спростовуються додаткові доводи ОСОБА_1 щодо його незгоди з результатами огляду на місці зупинки і не пропонування працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, як того вимагають положення ст. 266 КУпАП.

Зазначені обставини вносять обгрунтовані сумніви щодо дотримання працівниками поліції встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , відеозапис фіксації вчинення правопорушення, постанови про порушенням правил дорожнього руху не доводять відсутності порушень з боку працівників поліції порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбачений вищенаведеними нормами, і як наслідок, наявності в його діях складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги з доповненнями, наданими ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи щодо його незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння та ненаправленням його працівниками поліції на медичний огляд, наявними в матеріалах справи доказами не спростовані.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, фактично не встановив дійсних обставин справи, а також порушення працівниками поліції положень ст.266 КУпАП та згаданої вище Інструкції, та дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи, що огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП і тому вважається недійсним, що тягне за собою відсутність складу правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага