Справа №: 307/421/22
Провадження № 3/307/209/22
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
П О С Т А Н О В А

22 березня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Рішка П.М.,

розглянувши матеріали, якi надійшли від Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , не працює,

за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адмiнiстративнi правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В:

поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Варгою О.Д. 20 січня 2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 , 03 січня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин, в с. Руське Поле, по вул. Лазівській, керуючи автомобілем Ford Foсus, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.п. 2.10 "а" та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рішко П.М. в судовому засіданні просив закрити дану справу у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Із письмового пояснення ОСОБА_1 від 20 січня 2022 року, яке долучене до матеріалів справи, відомо, що 03 січня 2022 року він знаходився в с. Руське Поле, і їздив по селу у власних справах. Цього ж дня, близько 23-ої години, він вулицю Промислову не проїжджав, і про факт ДТП за участю пішохода ОСОБА_2 йому нічого невідомо. Зазначив, що через декілька днів після 03 січня 2022 року до нього приходили родичі ОСОБА_2 з претензіями, що нібито він зачепив її своїм автомобілем. Також, з цього пояснення відомо, що в ніч з 03 січня 2022 року на 04 січня 2022 року невідомі особи пошкодили вітрове скло на його автомобілі.

Із письмового пояснення ОСОБА_2 від 04 січня 2022 року, яке долучене до матеріалів справи, відомо, що 04 січня 2022 року, біля 00 год 30 хв., вона проходила по вул. Селянська в с. Руське Поле, біля сільського стадіону, її ззаду вдарила машина, і вона від удару впала в кювет, після чого зателефонувала брату, який приїхав і доставив її до Тячівської РЛ. Автомобіль, що її збив, був чорного кольору, і більше нічого вона не пам`ятає.

Із письмового пояснення ОСОБА_2 від 11 січня 2022 року, яке долучене до матеріалів справи, відомо, що 03 січня 2022 року, близько 23 год. 40 хв., вона йшла по дорозі додому, і ззаду неї їхав автомобіль, який вдарив її в ліву сторону і вона впала, автомобіль, який її збив, поїхав далі по дорозі, після чого вона встала і пішла додому, звідки її повезли до лікарні. На той момент вона не знала, хто її збив. Її батько знайшов автомобіль, який її вдарив, і в нього було розбите лобове скло та права сторона. Водієм автомобіля виявився ОСОБА_1 ..

Із долучених до справи представником ОСОБА_3 фотографій автомобіля Ford Foсus, номерний знак НОМЕР_1 , відомо, що у ньому пошкоджено лише вітрове скло. Інших пошкоджень передня частина автомобіля не має.

Схема місця ДТП, яке сталося 03 січня 2022 року, в с. Руське Поле, по вул. Лазівська, жодних відомостей про обставини даної ДТП не містить (лише намальована ділянка дороги), і в ній не зазначені жодні транспортні засоби, що містять пошкодження.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, а статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.2.10 "а" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (надалі ПДР України), у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а відповідно до п.12.1 цих же правил, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Поліцейський Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Варга О.Д. в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 , 03 січня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин, в с. Руське Поле, по вул. Лазівській, керуючи автомобілем Ford Fokus, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Факт пошкодження лобового скла автомобіля Ford Foсus, номерний знак НОМЕР_2 , що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , не може бути доказом причетності останнього до вчинення наїзду на ОСОБА_2 , оскільки наявні на автомобілі пошкодження лобового скла є не характерні для наїзду на пішохода при обставинах, які вказує ОСОБА_2 удар ззаду в ліву частину тіла, та виявленими травмами, забій лівої гомілки та лівої половини тазу, ЗЧМТ, струс головного мозку. Причому, при наявності пошкоджень лобового скла автомобіля, пошкодження капота, переднього бампера чи переднього правого крила на автомобілі відсутні, що у жодному разі не може свідчити про наїзд автомобілем на пішохода, та підтверджує пояснення ОСОБА_1 про пошкодження лобового скла невідомими особами у ніч з 03 на 04 січня 2022 року.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що у справі відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 причетний до ДТП, що мала місце 03 січня 2022 року, о 23 годині 00 хвилин, в с. Руське Поле, по вул. Лазівській.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко