П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2022 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ракущинець А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 44 -3 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу серії ВАБ №449662 від 29.11.2021 року, 29.12.2021 року о 17 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 перебуваючи в приміщенні кафе «Маршрут» та будучи відповідальною за його діяльність ОСОБА_1 здійснювала обслуговування відвідувачів не маючи сертифіката про вакцинацію, чим порушено вимоги п. 2 постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 року та вчинено правопорушення передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила, що відповідно до паспорта громадянки україни її ім"я Віолета, однак вона звикла до імені ОСОБА_2 яким вона і представляється, тому і при складанні протоколу назвалася ОСОБА_2 , при написанні заперечення на протокол та при написанні заяви до суду, яку написала власноручно , написала своє їм"я як ОСОБА_2 . Також у медичній довідці та виписці з травматологічного відділення її ім"я записане ОСОБА_2 . Також додала, що протокол на неї складено незаконно , оскільки у кафе «Маршрут» перебувала випадково, відношення до нього ніякого немає , не працює у цьому кафе і не працювала . На підтвердження чого надала суду трудову книжку. Також зазначила, що працювати того дня фізично не мала змоги, оскільки була хвора і наступного дня лягала в лікарню на стаціонар, де і пролікувалася з 30.12.2021 року по 06.01.2022 року. У кафе знаходилася випадково на прохання працівника цього кафе, який терміново відлучився, і крім неї у кафе нікого не було . Я намагалася пояснити працівнику поліції, що відношення до кафе немаю , однак він мене не слухав , а я почувала себе погано, оскільки була хвора, тому підписала пояснення написані особисто ним нечитаючи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ракущинець А.А. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвокат Ракущинець А.А., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Частиною першою статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною і відсилає до інших нормативно-правових актів.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режим роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSАRS-CoV-2" N 1236 від 09.12.2020.

Проте вказаною постановою встановлено вимоги не до будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1)господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Системний аналіз зазначених норм законодавства України дає підстави зробити висновок, що в даному випадку суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП (в редакції на час складення протоколу про адміністративне правопорушення) є: суб`єкт господарювання або його посадова особа, наділена відповідними організаційно-розпорядчими повноваженнями.

Однак матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Суддя звертає увагу , що в поясненнях які відбирав у особи працівник поліції зазначено , що ОСОБА_1 працює стажером у кафе «Марштрут», що також свідчить про те , що особа щодо якої складався протокол не є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, однак працівник поліції складаючи протокол уваги цьому не придав.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не працює і не працювала, а знаходилася в приміщенні випадково.

Згідно з досліджених у судовому засіданні записів трудової книжки, ОСОБА_1 на час складання протоколу ніде не працювала, а згідно із останнім наявним записом звільнена з роботи за власним бажанням з посади продавця харчових продуктів у ФОП ОСОБА_3 20.08.2021 року.

Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вказаних вимог закону, а саме: не зазначено, яку конкретно норму Постанови Кабінету Міністрів України N 1236 від 09.12.2020 та Постанови Кабінету Міністрів України N 104 від 17.02.2021 порушила ОСОБА_1 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з положеннями КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення .

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини ("Малофеєв проти Росії" та "Карелін проти Росії") у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 Кодексу України проадміністративні правопорушенняніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

За наведених обставин суддя приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 44-3 КУпАП (у редакції, чинній станом на дату складення протоколу).

Беручи до уваги наведене, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, як того вимагає ст. 252 КУпАП, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.44-3,247,283,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Придачук