П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/226/21

Номер провадження 3/530/9/22

31.03.2022 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Должко С.Р., секретаря Тараненко Т.І., розглянувши матеріали, які надійшли із ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області із ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП для розгляду по суті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 09.02.2021 року, серії ДПР18 № 246965, 09.02.2021 року, о 7 год. 30 хв., в смт. Опішня вул. П. Мирного 67, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем "Вольво", д.н.з. НОМЕР_1 , та не переконавшись в безпечності обгону попутних транспортних засобів, допустив ДТП транспортним засобом марки "Шкода" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 , який здійснював поворот. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.14.2,12.3 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124, КУпАП.

З протоколами ознайомлений ( а.с.1)

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Зіньківського районного суду Полтавської області від 10.02.2021 року дана справа передана на розгляд судді Ситник О.В.( а.с.8).

Відповідно до розпорядження керівника апарату Зіньківського районного суду Полтавської області від 20.04.2021 року № 59 проведено повторний автоматизований розподіл справи, дана справа передана на розгляд судді Дем`янченко С.М.( а.с.23)

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.04.2021 року призначено по справі судово - автотехнічну експертизу ( а.с.33).

05.07.2021 року матеріали адміністративної справи № 530/226/21 відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, після проведення експертизи повернуто до суду.

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.09.2021 року призначено по справі додаткову судово - автотехнічну експертизу ( а.с.82-83).

22.11.2021 року до суду повернуто матеріали справи та повідомлено про неможливість проведення судової експертизи.

Постановою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.01.2022 року призначено по справі повторно додаткову судово - автотехнічну експертизу ( а.с.129-130).

08.02.2022 року матеріали адміністративної справи № 530/226/21 відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, після проведення експертизи повернуто до суду.

Згідно ордера №119143 на надання правничої допомоги ОСОБА_3 не перебачено обмежень прав адвоката на вчинення окремих дій як захисника (а.с.13).

31.03.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності його представника адвоката Мороза С.В..

Суд заслухавши ОСОБА_1 , який просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, та дослідивши наявні матеріали справи приходить до висновку.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, має провадитися судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З цього слідує, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип) рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Строки, встановлені КУпАП, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторона має вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учаснику справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що суди повинні при розгляді справ про адміністративне правопорушення з`ясовувати всі обставини перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності із законом (ч.3 ст.7 КУпАП).

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до норм КУпАП суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у вигляді штрафу чи обмеження стягнення у вигляді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Нормами ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 09.02.2021 року, серії ДПР18 № 246965, 09.02.2021 року о 7 год.30 хв. в смт. Опішня вул. П. Мирного 67, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Вольво" д.н.з. НОМЕР_1 та не переконався в безпечності обгону попутних транспортних засобів допустив ДТП транспортним засобом марки "Шкода" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 , який здійснював поворот. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.14.2,12.3 ПДР України. Права та обов"язки роз"яснено де стоїть підпис, а поряд прізвище та ініціали.

В поясненні особи в протоколі про адміністративне правопорушення заначено, що « керував автомобілем, допустив ДТП».

Згідно пояснення ОСОБА_1 вказано, що він керуючи автомобілем VOLVO ХC7 д.н.з. НОМЕР_1 на виїзді з селища Опішня почав обгін ваговоза, який рухався попереду .Здійснивши обгін ваговозу переконавшись в безпечності маневру розпочав обгін автобуса, який рухався перед ваговозом. Продовжуючи маневр обгін порівнявшись з автобусом побачив як раптово автомобіль марки Skoda Octavia, який рухався перед автобусом розпочав поворот наліво. З метою уникнення зіткнення з даним автомобілем він загальмував та зїхав в ліво, але уникнути ДТП було неможливо.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_2 вказано, що він рухався в смт Опішня в напрямку м. Полтава та включивши лівий поворот подивився в зеркало заднього виду , за його автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 рухався автобус, за ним грузовий автомобіль, признак обгону вони не подавали, зустрічний рух на даний момент був відсутній і тому він почав здійснювати лівий поворот до в`їзду філії Обленерго. При закінченні маневру зявився автомобіль Вольво і він вирулюючи вліво вдарив його автомобіль.

Відповідно до плану схеми місця пригоди зафіксовано пошкодження автомобілів Skoda Octavia та VOLVO ХC7. При цьому стоять підписи водіїв та відсутні відмітки про незгоду із план-схемою місця події (а.с.6).

Як вбачається із висновку експерта складеного 24.06.2021 року № 884 в даній дорожній ситуації водій автомобіля VOLVO XC70 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1,12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 ПДР України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля ОСОБА_1 при своєчасному застосуванні екстренного гальмування та переконавшись в безпеці маневру ліворуч, тобто шляхом виконання вимог п.п. 10.1,12.3 ПДР України мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Skoda Octavia Tour для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній обстановці технічна можливість у водія автомобіля Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 визначалась у відмові від виконання маневру ліворуч при наявності автомобіля VOLVO XC70 який рухався по зустрічній смузі в стадії обгону та переконанні безпеки перед початком маневру повороту ліворуч, тобто у виконанні ОСОБА_2 вимог п. 10.1 ПДР України для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля VOLVO XC70 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається невідповідності вимог п.п. 10.1,12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачається невідповідності вимог п.п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Як вбачається із висновку експерта складеного 28.01.2022 року № СЕ-19/117-22/907-ІТ в заданій дорожній обстановці водій автомобіля VOLVO XC70 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1,12.3 ПДР України.

В заданій дорожній обстановці водій автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 ПДР України.

В заданій дорожній обстановці водій автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти даної дорожньо- транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Час руху ( Та) автомобіля VOLVO XC70 д.н.з. НОМЕР_1 ( при умові сталої швидкості руху без прискорення та пригальмовування) з моменту виїзду на смугу зустрічного руху здійснюючи маневр обгін вантажного автомобіля та автобуса до місця зіткнення становить 8.28с, з мотивів викладених у дослідницькій частині висновку. ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1,12.3 ПДР України (а.с.133-135).

Отже враховуючи вищевикладене та беручи до уваги висновки експертів ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до наступних Правил дорожнього руху :

10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися ,що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Оскільки в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 при зміні напрямку руху ліворуч не переконався в безпеці виконуваного ним маневру та скоїв зіткнення з автомобілем VOLVO XC70 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку та знаходився на зустрічній смузі для руху під час виконання обгону та в подальшому допустив із ним зіткнення, то отже технічна можливість запобіганню даній пригоді для нього ( ОСОБА_2 ) полягала у виконанні вимог п.10.1 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Нормами ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП. Відповідно до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не заявляв працівникам поліції про незгоду з їх діями, що потрібно зібрати додатковий матеріал, або провести відповідні експертизи.

Відповідно до ст.38 КУпАП,якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

На даний час закінчився три місячний строк з дня вчинення правопорушення, а саме з 09.02.2021 року, передбачений ст..38 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.124, ст.ст.247, 289, 294 КУпАП, суддя , -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити в зв"язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С.Р.Должко