Справа № 717/173/22

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Туржанський В.В., розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 22 січня 2022 року о 11 годині 20 хвилини в с. Росошани Дністровського району в кафе „Україна, будучи продавцем, здійснювала продаж та відпуск товару не маючи при собі сертифіката про вакцинацію від COVID-19 встановленого зразка, чим порушила вимоги п.п.11 п.3 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

ОСОБА_1 вину в скоєному не визнала та пояснила, що допомагала в барі своєму чоловіку. ОСОБА_1 вакцинована і має відповідний сертифікат, який на час перевірки знаходився у фельдшерсько-акушерському пункті.

Підпунктом 11 пункту 3 Постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 встановлено, що у разі встановлення жовтого рівня епідемічної небезпеки додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2-2 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст. 51 Господарського кодексу України підприємницька діяльність припиняється: з власної ініціативи підприємця; у разі закінчення строку дії ліцензії; у разі припинення існування підприємця; на підставі рішення суду у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Порядок припинення діяльності підприємця встановлюється законом відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Частиною 1 статті 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України „Про захист населення від інфекційних хвороб іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Станом на 22 січня 2022 року були відсутні рішення суду чи закон, якими б припинялася діяльність кафе „Україна чи суб`єкта господарювання, який здійснює в даному закладі господарську діяльність.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 28.08.2020 року в справі № 10-р/2020 наголосив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням затвердженого наказом МОЗ №2153 від 04 жовтня 2021 року з наступними змінами, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:

1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади.

5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів.

6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Таким чином, ОСОБА_1 як продавець кафе не підлягає обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 , як продавець в кафе „Україна, 22 січня 2022 року здійснила прийом відвідувачів. Також відсутні докази щодо кількості відвідувачів кафе „Україна, за умови, що факт прийому відвідувачів був підтверджений.

Будь-яких пояснень осіб, яких ОСОБА_1 як продавець кафе „Україна прийняла у даному закладі, чи свідків у справі немає.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладені вище обставини свідчать про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченогост.44-3 ч.1 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Керуючись ст.ст. 247, 280,283,284 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю у її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подається до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд.

СУДДЯ: