Справа № 126/2614/21
Провадження № 33/801/153/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О., за участі захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Ларченко І. М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Бершадського районного суду Він-ницької області від 20 січня 2022 року про притягнення до адміністративної від-повідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працю-ючого, мешканця АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2021 року серії ААБ № 320881, складеного о 01.20 годині по вул. Будкевича, 13 у м. Бершадь Вінницької області, уночі 29 вересня 2021 року о 00.16 годині у с. Війтівка Гайсинського району Вінницької області по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audі A4», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алко-голю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупин-ки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився, допустивши таким чином порушення вимог пункту 2.5 Пра-вил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гри-вень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 454,00 гривні судового збору.

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції від 20 січня 2022 року, захисник ОСОБА_1 адвокат Ларченко І. М. оскаржує її в апеляційному порядку, зазначає про ухвалення постанови за невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного встановлення обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Адвокат просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсут-ністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Захис-ниця першочергово вказує на відсутності підстав у поліцейських для зупинки транспортного засобу, неповідомлення таких підстав водієві, що на її думку, ставить під сумнів наступну процедуру виявлення стану алкогольного сп`янін-ня водія. Крім того адвокат зазначає, що свідченням неправомірних дії полі-цейських є той факт, що жодної постанови про порушення Правил дорожнього руху працівниками поліції складено не було, ними порушений порядок прове-дення огляду водія на стан сп`яніння через не повідомлення ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Натомість ОСОБА_1 одразу був доставлений у медичний заклад, що є порушенням норм КУпАП. Працівниками поліції здійснювалася відеофіксація перебігу події, однак нада-ний відеозапис не може вважатися належним доказом, оскільки не є безперерв-ним. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 268 КУпАП, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, про що відсутня відмітка у самому протоколі, він не був ознайомлений зі змістом про-токолу, а сам протокол складений не у медичному закладі, а у відділенні полі-ції, що, за твердженням адвоката, є ознакою оформлення адміністративного ма-теріалу до проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгля-ді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився з невідомих причин, будь-яких заяв від нього суду не надходило. Про місце, день та час розгляду адмініс-тративної справи стосовно нього ОСОБА_1 повідомлений завчасно, ще 10 лютого 2022 року, про що свідчить файл трек-номера ПАТ «Укрпошта», дода-ний до матеріалів справи. Захисник ОСОБА_1 адвокат Ларченко І. М. не заперечила розгляду справи у відсутності її підзахисного. Частиною шостою статті 294 КУпАП передбачено, що неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про ад-міністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випад-ків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належ-не повідомлення цих осіб. На підставі викладеної норми Закону, беручи до ува-ги позицію захисника адвоката Ларченко І. М., апеляційний суд визнає можли-вим і необхідним розглянути дану справу у відсутності особи, котра притягнута до адміністративної відповідальності.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення по апеляційній скарзі адвоката Ларченко І. М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопору-шення стосовно ОСОБА_1 , проаналізувавши наявні в ній докази у сукуп-ності з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволення не підлягає.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відпо-відальність за керування транспортними засобами особами в стані алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транс-портним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспорт-ним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з ме-тою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швид-кість реакції.

Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об'єктивна сторона цього правопорушен-ня полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також у передачі керування транспорт-ними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Відповідно до пункту другого розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'я-ніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструк-ції ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; по-рушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відпо-відає обстановці. Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я ( пункт шостий розділу І Інструкції ).

З матеріалів цієї адміністративної справи, зокрема, протоколу про адмі-ністративне правопорушення від 29 вересня 2021 року серії ААБ № 320881, складеного о 01.20 годині по вул. Будкевича, 13 у м. Бершадь Вінницької об-ласті, 29 вересня 2021 року в 00.16 годин у с. Війтівка Гайсинського району Вінницької області по вул. Соборній водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audі A4», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення рухів, різкий запах алкоголю з порож-нини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим допустив порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. До протоколу про адміністративне правопорушення додані: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у якому засвідчена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду; направлення від 29 вересня 2021 року на огляд у Комунальне некомерційне підприємство «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради» водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де також вказані ознаки сп`яніння та відмова ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду; висновок КНП «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бер-шадської міської ради» від 29 вересня 2021 року №122, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився. Також до матеріалів справи доданий відеозапис нагрудної камери поліцейського з фіксуванням хронології події 29 вересня 2021 року та, зокрема, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ад-міністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП України, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком до-ведена матеріалами справи, зібраними в ній доказами. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафік-сований відповідними належними доказами, які узгоджуються між собою та є підтвердженням наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке вирази-лося у його відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від прохо-дження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За викладених фактичних та об`єктивних обставин справи з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 20 січня 2022 року, слід погодитися, вони є вірними, об`єктивними, справедливими.

В обґрунтування власної апеляційної скарги адвокат вказує на безпідстав-ність зупинки транспортного засобу працівниками поліції, неповідомлення водієві причин зупинки керованого ним автомобіля, що свідчить про немож-ливість надалі проводити процедуру проведення огляду на стан сп`яніння водія.

Однак з такими доводами скарги категорично погодитися не можна, ос-кільки вони цілком спростовуються долученим до матеріалів справи відео-записом з нагрудної камери поліцейського, де зафіксована хронологія перебігу події, що мала місце уночі 29 вересня 2021 року, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія та роз`яснення йому причин зупинки транспортного засобу. При цьому на противагу доводів скарги нале-жить зазначити, що все ж за порушення вимог Правил дорожнього руху щодо водія ОСОБА_1 о 01.20 годині 29 вересня 2021 року була винесена поста-нова серії БАВ № 455007 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення вимог частини першої статті 126 КУпАП, копія якого наявна у матеріалах даної адміністра-тивної справи. Крім того, з відеозапису безспірно слідує, що причиною зупинки транспортного засобу було те, що номерний знак керованого ОСОБА_1 автомобіля був закритий решіткою, яка ОСОБА_1 була самостійно знята у ході спілкування з поліцейськими.

В апеляційній скарзі адвокат Ларченко І. М. вказує, що зазначений вище відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом, оскільки відеозапис не є безперервним. Неможливо заперечити, що долучений до мате-ріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського складається з окре-мих фрагментів. Проте факт ненадання суду повного відеозапису не змінює ві-домостей, інформації, що з нього слідує, убачається, та даних у тій частині, які були надані для дослідження суду. Необхідно констатувати, що вказані дані, фактичні обставини справи узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Відсутність повного, безперервного відеозапису обставин події не спростовує належним чином зафіксованої відмови ОСОБА_1 від прохо-дження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що цілком зафіксовано, окрім іншого, також засобом відеофіксації.

Щодо викладених в апеляційній скарзі посилань на те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, то такі посилання не можуть бути прий-няті судом до уваги, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами, а об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність наявних доказів у справі немає. Відповідно апеляційний суд не вважає, що працівни-ками поліції порушений порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння.

Убачається доцільним зауважити, наголосити, що з відеозапису з нагруд-ної камери поліцейського безумовно слідує висновок про категоричну відмову ОСОБА_1 уже у закладі охорони здоров`я пройти огляд на стан алко-гольного сп`яніння без жодних зауважень щодо дій поліцейських. Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги належить зазначити, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі складеним щодо нього протоколом за частиною першою статті 130 КУпАП, поліцейським він вголос зачитаний, однак від будь-яких пояснень чи підписання протоколу ОСОБА_1 у категоричній формі від-мовився. Відповідні зауваження ОСОБА_1 не висловлювалися, що, знову ж таки, свідчить про відсутність у нього заперечень щодо дій поліцейських.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 256 КУпАП особа, яка при-тягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які обов`язково додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягується до адмі-ністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що при складанні 29 вересня 2021 року протоколу серії ААБ № 320881 у ОСОБА_1 була реальна можливість викласти у ньому власні пояснення, чи заперечення, що безперечно спростовує доводи скаржниці з даного приводу, викладені в апеляційній скарзі. Окремо у цій частині оскарження постанови суду першої інстанції необхідно підкреслити відеофіксацію ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адмі-ністративне правопорушення стосовно нього, що, наразі засвідчила відсутність у ОСОБА_1 зауважень до цього протоколу, дій поліцейських з його складання.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про ви-конання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейсь-кого суду як джерело права.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осно-воположних свобод щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи у цілому та об`єктивно не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З ураху-ванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі апеляційний суд вважає необґрунтованими та не знахо-дить законних підстав для їх задоволення. Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що розгляд адміністративної справи відносно ОСОБА_1 здійсне-ний судом першої інстанції ґрунтовно, об`єктивно, неупереджено та справед-ливо, у послідовний спосіб, із застосуванням виключно правового підґрунтя процедури, визначеної КУпАП.

Відтак, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд не знаходить законних підстав для скасування правильної, об`єктивної постанови судді Бершадського районного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ларченко Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Постанову судді Бершадського районного суду Вінницької області від 20 січня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко