Справа № 359/7233/21
Провадження № 3/359/107/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції у м. Борисполі Київської області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серії ДПР18 №520746, ОСОБА_1 31.07.2021 року о 03 годині 47 хвилин керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння було за допомогою приладу «ДРАГЕР» в присутності двох свідків, проба позитивна, 1, 61 проміле, чим водій порушив п. 2,9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ААБ №144942, ОСОБА_1 31.07.2021 року о 04 годині 43 хвилин керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено не було, у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду на стан сп`яніння, чим водій порушив п. 2,5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 36 КУпАП встановлено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Диспозиція ст. 36 КУпАП допускає розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що своєї вини не визнає, він не згодний з складеним відносно нього протоколами. Від огляду відмовлявся, наполягав на тому, що його автомобіль поламався і він очікував на своїх товаришів які приїдуть і заберуть авто. Пояснив, що в автомобілі вийшов з ладу генератор і автомобіль фізично не міг рухатися вже більше години. Пояснив працівникам поліції, що поки чекав товаришів з своїм товаришем, який їхав з ним, купив по пляшку пива і випив його в машині на узбіччі, потім під`їхали працівники поліції і склали протокол. У подальшому автомобіль на буксирі відтягнули до вул. Київський шлях 126 у місті Бориспіль, де неподалік зупинки було СТО. Автомобіль припаркували в кінці зупинки на узбіччі щоб не заважати руху. Та як тільки від`їхали його товариші, які буксирували автомобіль, знову приїхали працівники поліції та склали на нього ще один протокол. Працівникам поліції пояснював, що не їхав та їм було байдуже.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що близько 01:30-02:00 год. 31.07.2021 року йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що у нього у Борисполі згорів генератор і його необхідно відбуксирувати та попросив узяти з собою їхнього приятеля ОСОБА_3 , щоб той сів за кермо автомобіля під час його буксирування, що він і зробив. Після цього зателефонував ОСОБА_3 та поїхав за ним і вони поїхали у Бориспіль. По приїзду у Бориспіль біля авто ОСОБА_1 , вже були працівники поліції та ОСОБА_1 дійсно просив витребувати відео з вуличних камер спостереження, щоб підтвердити те, що він там стояв довго і вже з приятелем сходив за пивом і випили його. Проте працівники поліції сказали, що камера на кінотеатрі «Європа» за їхніми даними не працює.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив покази свідка ОСОБА_2 та зазначив, що був з ОСОБА_1 у той момент коли зламався автомобіль і ОСОБА_1 був тверезим. Так як довго чекали поки приїдуть товариші відбуксирувати автомобіль, то випив разом з ОСОБА_1 по пляшці пива. Після цього ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем. Також, ОСОБА_4 підтвердив, що буксирував автомобіль ОСОБА_2 , а за кермом автомобіля ОСОБА_1 під час його буксирування, був ОСОБА_3 .

Заслухавши думку представника особи яка притягується до відповідальності, пояснення свідків, ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, встановлено, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та ст. 130 ч. 1 КУпАП, судом не встановлений, оскільки факт керування у стані сп`яніння автомобілем водієм ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження.

За змістом ст. ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у вказаній справі, оскільки він складений у порушення ст.ст.254,256 КУпАП.

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 КУпАП.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності слід керуватися принципом, згідно якого винність особи не може ґрунтуватись на припущеннях. Будь-які сумніви у винуватості особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Отже, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено в п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування автомобілем громадянином ОСОБА_1 , а надані докази суд оцінює критично, оскільки докази перебування у стані сп`яніння, а саме чек з приладу драгер та пояснення свідка відображають інформацію про те, що особа перебуває у стані сп`яніння проте не надано підтвердження факту керування транспортним засобом. Відеозапис не відображається, а з аудіо запису не зрозумілі обставини події.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів, які достовірно свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного саме ч. 1 ст. 130 КУпАП і ч. 1 ст. 130 КУпАП, під час розгляду адміністративних матеріалів в суді - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і ч. 1 ст 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 36, 124, 122-4, 130, 247, 283 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________