ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1013/22

Номер провадження 3/495/555/2022

21 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 07.02.2022 року о 00 годині 50 хвилин по вул. Ізмаїльська, 105 в м. Білгород-Дністровський, Одеська область, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна річ. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2010 року №1306, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння і від проходження огляду не відмовлявся. Зазначив, що працівники поліції зупинили його автомобіль без підстав, оскільки він не порушував правила дорожнього руху. Вони змушували його заплатити їм гроші, однак він відмовився, після чого вони склали відносно нього протокол, при складання якого свідків не було.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 130 КУпАП, так як працівниками поліції не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо керування останнім транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Документи які було долучено до матеріалів адміністративної справи, суд вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження судом не було встановлено факту вчинення певного діяння ОСОБА_1 та наявність в діянні останнього, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Крім того, працівником поліції в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків та до протоколу долучено відео запис. При дослідженні вказаного відео запису (диску), судом було встановлено, що він не містить будь якої інформації, щодо події яка сталася 07.02.2022 року по вул. Ізмаїльська, 105 в м. Білгород-Дністровський за участю водія ОСОБА_1 .

Зазначенні дії позбавляють суд можливості постановити законне та обґрунтоване рішення.

Окрім того, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 12 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Проте, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 320906 від 07.02.2022 року, протокол складено в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Водночас в матеріалах справи міститься надруковані бланки, які заповнені заздалегідь та підписані вище вказаними свідками. Суд звертає увагу, що вказані бланки не співпадають з даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме в бланках зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, помутніння очей, невнятна річ, що не відображено в протоколі про адміністративне правопорушення та є порушенням ст. 256 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам пособі факт відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки не є підставою для притягнення його до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Однак на цьому етапі водій ще не вважається винним, так як відповідно до чинного законодавства водію надано право пройти ще один незалежний огляд.

А саме згідно з ч.2 цієї ж статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому огляд проводиться не в будь якому закладі, а у закладі який включено у перелік закладів охорони здоров`я яким надається право проведення такого огляду. Цей перелік затверджується Управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду в інших закладах заборонено законом.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, згідно із п.8р.ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку № 1 цієї Інструкції.

Зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами на місці зупинки працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У письмовому направлені має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І тільки тоді коли водій отримав письмове направлення та відмовляється від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

З матеріалів справи було встановлено, що письмового направлення до медичного закладу водій ОСОБА_1 від працівника поліції Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області Бєлий Р.І. не отримував та в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про вручення такого направлення, відповідно до якого ОСОБА_1 мав би можливість пройти огляд у медичному закладі.

Суд звертає увагу, що статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачений вичерпний перелік випадків коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

З матеріалів адміністративного провадження, вбачається, що зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було здійснено без будь яких на те законних підстав, за наступних обставин.

Так, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 начебто за підозрою у керуванні останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Приймаючи до уваги положення ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» апеляційний суд вважає, що такі дії працівників поліції являються незаконними, оскільки відповідно до вищезазначеного можна зробити висновок, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, оскільки наведеної підстави для зупинки транспортного засобу ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не передбачає, що в подальшому призвело до незаконного складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що докази, які містяться у матеріалах справи являються недопустимими, оскільки отримані з грубим порушенням законодавства, а отже протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 являється незаконним.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії» (20 вересня 2016 року, заява №926/08) зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.1 ст.130, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі № 495/1013/22 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький