ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Смірнова А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Кошової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу адвоката Смірнова А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 гривень 00 копійок.

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_1 було визнано винуватим в тому, що він о 14 годині 15 хвилин 29 жовтня 2021 року, керуючи транспортним засобом «МАЗ», д/н НОМЕР_1 , при повороті праворуч з вул. Мільмана на пров. Добровольців в м. Дніпрі не рухався ближче до правого краю проїзної частини та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним справа автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Смірнов А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати у зв`язку з відсутністю, на його думку, в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На його думку, постанова суду є необґрунтованою, невмотивованою та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не прийняв до уваги, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем без порушення Правил дорожнього руху, остільки відповідно до схеми місця ДТП, відстань від місця зіткнення до дорожнього знаку складає 1,6 м, автомобіль МАЗ 64229-032, враховуючи його ширину 2,5 м, під час початку маневру, для здійснення повороту праворуч, згідно п.10.6 ПДР України зайняв крайнє положення таким чином, як того дозволяла конфігурація проїзної частини в сукупності з місцем повороту, його шириною та кутом повороту.

Вважає, що з відеозапису чітко вбачається, що фактично водій ОСОБА_2 виконував перестроювання в межах одного напрямку руху та в одній смузі з водієм ОСОБА_1 , на пішоходному переході, з порушенням правил ПДР. На думку апелянта, обраний водієм ОСОБА_2 швидкісний режим явно порушує вимоги п.12.4 ПДР.

На думку апелянта, водій транспортного засобу «МАЗ 64229-032» ОСОБА_1 , з огляду на габарити керованого ним транспортного засобу, об`єктивно не міг передбачити, що у одній з ним смузі паралельно рухається та виконує поворот інший транспортний засіб, та перед початком руху, у відповідності до п.1.4 ПДР України, мав право розраховувати на те, що інші учасника дорожнього руху також будуть дотримуватися ПДР України. Вважає, що дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожно-транспортною пригодою, яка відбулась, оскільки ОСОБА_2 , перестроюючись мав можливість передбачити, що в одній з ним смузі рухається транспортний засіб, який через значні габарити не матиме можливості при здійснення повороту зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині.

Адвокат вважає, що відсутність вини водія ОСОБА_1 підтверджується окрім відеозаписів та фотографій, а також поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка була присутня під час дорожньо- транспортної події та бачила, що перед здійсненням повороту водій ОСОБА_1 увімкнув покажчик повороту, але відеозапис цього не зафіксував.

Також, адвокат просить врахувати, що ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, віком 1 та 16 років, що є пом`якшуючою обставиною в розумінні ст. 34 КУпАП України.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В апеляційному суді представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Смірнов А.А. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Кошова Т.О., заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали постанову суду законною та обґрунтованою.

Потерпілий ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснив, що ДТП сталася через те, що водій транспортного засобу «МАЗ» - ОСОБА_1 не подав попереджувальний сигнал про намір повороту праворуч; під час складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення ніяких зауважень не висловлював.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Розглядаючи апеляційну скаргу захисника по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема:

- схемою місця дорожньо-транспортної події від 29 жовтня 2021 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього. З координат розміщення останніх на проїзній частині вбачається, що зіткнення між учасниками дорожнього руху відбулось внаслідок того, що водій ОСОБА_1 , при повороті праворуч, не рухався ближче до правого краю проїзної частини та змінив траєкторію руху зліва направо в той момент, коли інший водій ОСОБА_4 вже випередив його справа, у зв`язку з чим їх напрямки руху перетнулись між собою, що призвело до зіткнення транспортного засобу «МАЗ» його передньою правою частиною з лівою задньої частиною автомобіля «Хюндай». З протилежного боку вказаної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ;

-фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги;

-відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, на якому зафіксовані попередні напрямки руху водіїв-учасників пригоди перед їх безпосереднім зіткненням між собою на перехресті проїзних частин вул. Мільмана та пров. Добровольців в м. Дніпрі. Переглядом відеозапису встановлено, що вказані водії рухались в попутному напрямку один попереду іншого, при цьому спочатку попереду рухався водій транспортного засобу «МАЗ», д/н НОМЕР_1 , якого потім випередив справа водій автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , у зв`язку з чим останній став рухатись по суміжній смузі ближче до правого краю проїзної частини, а попередній водій ближче до середини проїзної частини зліва. На транспортному засобі «МАЗ» не був увімкнений попереджувальний сигнал світлового покажчику повороту праворуч, а отже водій автомобіля «Хюндай» мав правомірні підстави вважати, що опинився та зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині в безпечний спосіб, звідки відповідно міг здійснювати безпечне маневрування праворуч;

-поясненням водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 про те, що він керуючи автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , рухався по вул.Мільмана на пров.Добровольців включивши правий поворот заздалегідь та перестроївшись у праву смугу руху для виконання повороту, та на самому повороті (перехресті) відчув удар в задню частину свого автомобіля та зупинився включивши аварійні показчики. Вийшовши зі свого автомобіля побачив пошкодження свого автомобіля та автомобіль «МАЗ», д/н НОМЕР_1 , який пошкодив його автомобіль.

-відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 323419 від 29 жовтня 2021 року, відповідно до яких, ОСОБА_1 о 14 годині 15 хвилин 29 жовтня 2021 року, керуючи транспортним засобом «МАЗ», д/н НОМЕР_1 , при повороті праворуч з вул. Мільмана на пров. Добровольців в м. Дніпрі не рухався ближче до правого краю проїзної частини та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним справа автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що в сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм «МАЗ», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимог п.п. п.п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що спричинило матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам й тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП, судом не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, то вони повністю спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.5. ПДР України, поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Суд на підставі ретельного аналізу доказів, вірно прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 , при повороті праворуч не рухався ближче до правого краю проїзної частини та змінив траєкторію руху зліва направо в той момент, коли інший водій ОСОБА_4 вже випередив його справа, у зв`язку з чим їх напрямки руху перетнулись між собою, що призвело до зіткнення транспортного засобу «МАЗ» його передньою правою частиною з лівою задньої частиною автомобіля «Хюндай».

При цьому, на транспортному засобі «МАЗ» не був увімкнений попереджувальний сигнал світлового покажчику повороту праворуч, тому водій автомобіля «Хюндай» мав правомірні підстави вважати, що опинився та зайняв відповідне крайнє праве положення на проїзній частині в безпечний спосіб, звідки відповідно міг здійснювати безпечне маневрування праворуч.

Твердження апелянта про те, що водій ОСОБА_1 увімкнув попереджувальний сигнал повороту праворуч, не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними матеріалами.

Судом вірно зазначено, що водій ОСОБА_1 хоча і мав законні підстави відступити від вимог правил дорожнього руху та через свої габарити виконати маневр повороту праворуч не з відповідного крайнього положення, проте мав діяти так, щоб не створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху.

Отже, саме дії водія ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, оскільки саме останнім було здійснено маневрування та небезпечно змінено траєкторію руху зліва направо, чим зменшено відстань до смугу руху автомобіля «Хюндай», водій якого ОСОБА_2 вже випередив своєю передньою частиною попутний зліва транспортний засіб «МАЗ», тому вказаний водій вже не міг впливати на подальший розвиток дорожньої ситуації, у якій від обраних ним дій та прийомів керування вже нічого не залежало.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про невинуватість водія ОСОБА_1 , є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відносно доводів апелянта про порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , то вирішення цього питання не може бути предметом апеляційного розгляду, оскільки судовий розгляд здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який відомостей про такі порушення не містить.

Інші доводи апелянта також не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Смірнова А.А. щодо відсутності в діях ОСОБА_1 порушень ПДР України, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції призначив його в межах санкції ст. 124 КУпАП, врахувавши при цьому характер та наслідки вчиненого правопорушення, та особу правопорушника.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Смірнова А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.