Справа № 550/1349/21
Номер провадження 3/948/33/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2022 суддя Машівського районного суду Полтавської області Кравець С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності №2 Відділу поліції №3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 22.11.2021 року о 17 год 10 хв ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , перебуваючи в нетверезому стані, вчинив злісну непокору на вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, зокрема: присісти до службового авто відмовився та безпричинно ображав нецензурними словами, хапав за формений одяг, на зауваження та прохання припинити правопорушення не реагував.

У протоколі про адміністративне правопорушення пояснення ОСОБА_1 відсутні.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, судова повістка була направлена за адресою, зазначеною ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 . Натомість повістка вручена не була та повернулася до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Застосований привід до ОСОБА_1 через органи Національної поліції, не виконаний.

Отже, оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу без його участі.

На підтвердження вини у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП надано:

-протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини події (а.с.1);

-рапорт поліцейських РПП СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області Совути В.С. та ОСОБА_2 від 22.11.2021 р., що під час виїзду на повідомлення гр. ОСОБА_1 про те, що його батько ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані та вчинив сварку, погрожує фізичною розправою, на місці події гр. ОСОБА_1 поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою на адресу рідних та працівників поліції, на зауваження не реагував, після чого йому було запропоновано пройти до службового авто та в подальшому попереджено про застосування фізичної сили і спецзасобу кайданки після чого він почав хапати за формений одяг та намагався вчини бійку, через що було застосовано фізичну силу та спецзасіб кайданки, чим вчинив злісну непокору (а.с.2,3);

-довідку-характеристику, з якої відомо, що гр. ОСОБА_1 за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за розпивання спиртних напоїв в громадських місцях та порушень правил дорожнього руху (а.с.4);

-довідку інспектора сектору адміністративної практики Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області Чугуєвець В. відповідно до якої зазначено, що згідно облікових даних ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 16.11.2021 р. за ст.183 КУпАП та 06.07.2021 р. за ч.1 ст.178 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до ч. 1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ст.185 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» передбачено, що згідно зі ст. 185 КУпАП України злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено ст.254 КУпАП, уповноваженою на те посадовою особою складається протокол та відповідно до вимог ст. 256 КУпАП вносяться до нього відповідні дані.

Згідно п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на відповідних доказах.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення та два рапорти поліцейських. Водночас, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, тому протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 не може бути визнаний достатнім та беззаперечним доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені у протоколі його автором не надано, зокрема пояснення свідків, пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, відеозапис з нагрудних камер поліцейського тощо, які б підтверджували факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП ОСОБА_1 .

Водночас, в протоколі про адміністративне правопорушення не описане правопорушення вчинене ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням якого поліцейський заявив йому вимогу для виконання, зокрема присісти до службового автомобіля та зробив йому зауваження про припинення адміністративного правопорушення, як і не додані відповідні докази, зокрема заяву про вчинення правопорушення, пояснення потерпілого, свідків тощо. При цьому, варто також зазначити, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, що ґрунтується на правовій позиці ВС у постанові від 20 травня 2020 року справа №524/5741/16а.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, а надані на розгляд суду матеріали недостатніми для констатування наявності складу адміністративного правопорушення «поза розумним сумнівом», а отже, крім протоколу та рапортів, в яких констатовані порушення, відсутні вичерпні докази, які б підтверджували обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що матеріли справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 злісної непокори на вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, зокрема: 22.11.2021 року о 17 год 10 хв в АДРЕСА_1 , а тому є недоведеним.

За таких обставин, враховуючи те, що поліцейськими ОСОБА_1 було заявлено вимогу за адресою АДРЕСА_1 , що є приватним будинком, а не громадським місцем, хоча в рапортах працівників поліції зазначено про те, що вони здійснили виїзд на виклик, але доказів вчинення будь-якого правопорушення ОСОБА_1 не надано, а відтак правомірність вимог у вигляді присісти до службового автомобіля та зауваження про припинення адміністративного правопорушення та існування законного розпорядження або вимоги поліцейського не доведено.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.185 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и л а :

провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С.В.Кравець