ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.02.2022 Справа №607/2443/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши матеріали, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , навідника першого відділення зенітного артилерійського взводу батальйону охорони військової частини НОМЕР_1

за ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу №24 про військове адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП складеного командиром батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 07.02.2022, старший солдат ОСОБА_1 03.02.2022 о 08 год. 00 хв. був відсутній на військовій службі без поважних причин до 11 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, чим порушив розпорядок дня затверджений наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №1497 від 22.12.2021 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП не з`явився, однак подав суду клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу у його відсутності.

Частиною 2 ст.172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у виді накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу (ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 було оголошено часткову мобілізацію, Збройні Сили України переведені на функціонування в умовах особливого періоду. Саме з цим моментом відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, при цьому в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.

Аналогічна правова позиція з приводу дії особливого періоду в Україні викладена Верховним Судом у постанові від 10.05.2019 у справі №826/16975/16.

Таким чином, станом на 21.02.2022 особливий період продовжував тривати, рішення про демобілізацію Президентом України не приймалося.

Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати ОСОБА_3 своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про військове адміністративне правопорушення №24 від 07.02.2022, розпорядком дня військової частини НОМЕР_1 на 2022 навчальний рік затвердженим наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №1497 від 22.12.2021, рапортом начальника штабу першого заступника командира батальйону охорони ОСОБА_4 від 04.02.2022 про відсутність 03.02.2022 на території військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 04.02.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , контрактом про проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України на посаді рядового складу від 25.02.2020, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2020 №69.

З врахуванням вищенаведеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.175-10 КУпАП, а саме відмова від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а тому приходить до переконання, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 172-10, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двохсот дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 930 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Копію постанови направити ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяП. Я. Стельмащук