Номер провадження: 33/813/84/22
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря судових засідань Гасанової Л.Я.кизи, представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ніколави Н.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також вирішено питання, щодо судових витрат.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він у порушення п.п. 16.11 Правил дорожнього руху, 27.09.2021 року близько 09:43 годин, рухаючись в м. Одесі, по вул. 7-ма Пересипська, 9, керуючи транспортним засобом марки Porsche Cayenne з р.н. НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу марки Renault Sandero з р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, змусив водія а/т Renault Sandero з р.н. НОМЕР_2 різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку.

Рішення обґрунтовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджена дослідженими матеріалами справи та доказана в повному обсязі зібраними по справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №305226 від 27.09.2021 року, в якому наведені обставини порушення водієм приписів п.п. 16.11 «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та поясненнями від 27.09.2021 року.

Не погоджуючись із рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального і матеріального права та неналежним чином не досліджено всі обставини, які мають значення для правильного вирушення справи.

Зазначає, що аварійної обстановки не створював, оскільки смуга по якій рухався автомобіль патрульної поліції була вільна та він не заважав проїзду по головній дорозі службового транспорту. Вказує, що матеріали справи не місять беззаперечні докази про порушення вимог п.п. 16.11, а сам протокол не може бути єдиним доказом. Наголошує, що матеріали справи не містять жодного доказу дорожньо-транспортної пригоди або їх наслідків. Зазначає, що судом не досліджено особу, її майновий стан та ставлення до вчиненого.

Просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення представника, який підтримав доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно диспозиції ч. 5 ст. 122 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у випадку порушення, передбачені частинами першою - четвертою статті 122, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні обставини цієї справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_1 не надав дорогу транспортному, який рухався по головній дорозі, змусив водія різко гальмувати та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку, що і стало приводом та підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та його винуватість є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності належних та допустимих доказах, у тому числі даних: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №305226 від 27.09.2021 року, в якому наведені обставини порушення водієм приписів п.п. 16.11 «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч. 5 ст. 122КУпАП та поясненнями ОСОБА_2 від 27.09.2021 року щодо обставин вчинення правопорушення (а.п. 1, 2).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність доказів про порушення вимог п.п. 16.11 спростовуються поясненнями ОСОБА_2 про обставини події та вищевказаними письмовими доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

За таких обставинах, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП кваліфіковані правильно, вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення районного суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись ст. 293 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов