ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022 Справа №607/20469/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, що поступили з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306746 від 04.11.2021 року слідує, що ОСОБА_1 04.11.2021 р. о 18 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. В. Симоненка, 83 керував ТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу та огляду в КНП«ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився. Чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суду надані письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 в яких зазначено наступне: «В провадженні суду перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130, КУпАП відносно мене, ОСОБА_1 .

Європейський Суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні «Шмауцер (Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року суд зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1ст.130 КУпАП України передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачена санкція у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, прошу суд розглянути цю справу про адміністративне правопорушення з суворим дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Вину у вчинені даного правопорушення я не визнаю, вважаю, що в моїх діях немає складу інкримінованого мені правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306746 від 04 листопада 2021 року, ОСОБА_1 04.11.2021 р. о 18 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. В. Симоненка, 83 керував ТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу та огляду в КНП«ТОМЦСНЗ» ТОР водій категорично відмовився. Чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З обставинами викладеними в протоколі я категорично не погоджуюсь, оскільки 04.11.2021 р. я відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу Алкотест, однак бажав пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Дані обставини безумовно підтверджуються фрагментами відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, зокрема камера 000027, файл , 04 хвилина 50 секунда відеозапису, а також про це заявляв, коли мене знайомили із змістом вже складеного протоколу про адміністративне правопорушення - камера 000014, файл , 12 хвилина 27 секунда відеозапису.

04 листопада 2021 року після зупинки мого транспортного засобу, я повідомляв працівників поліції, що я маю захворювання «цукровий діабет» алкоголю не вживаю та бажав пройти огляд в закладі охорони здоров`я, зокрема зазначав, що бажаю здати на аналіз кров. Працівники ж поліції, діючи не у спосіб передбачений законом, перебираючи на себе повноваження лікаря закладу охорони здоров`я, повідомляли мені про те, що огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в такий самий спосіб, як на місці зупинки, через що відмовились мене доставляти до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду.

В подальшому працівники поліції складаючи протокол зазначили про те, що я відмовився від проходження обстеження на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що не відповідає дійсності так, як я постійно заявляв що не відмовляюсь.

Дані обставини підтверджуються фрагментами відео з нагрудних камер працівників поліції.

У відповідності до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Звертаю увагу суду, що під час складання працівником поліції даного протоколу я категорично не погоджувався з тим, що 04.11.2021 року відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а також відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ № 1452/7356 від 09.11.2015 року (далі Інструкції).

Так, у відповідності до ст.266КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні положення містить і Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Як було зазначено мною вище, на місці зупинки, працівники поліції запропонували мені пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер», однак від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням пристрою «Алкотест Драгер» я відмовився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі, здати кров для визначення стану сп`яніння. Незважаючи на це, працівники поліції не забезпечили мені можливість пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, зазначивши, що в медичному закладі огляд на стан сп`яніння проводиться також за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер», після чого відносно мене на місці зупинки транспортного засобу було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306746 від 04 листопада 2021 року, відображено обставини, які не відповідають дійсності, адже зазначено про те, що я відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, хоча насправді я не відмовлявся від такого огляду, а навпаки наполягав на його проведенні.

За таких обставин вважаю, що працівниками поліції при складенні відносно мене протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, було порушено встановлений ст.266КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки мені не було забезпечено можливість пройти огляд для визначення стану сп`яніння в медичному закладі, а протокол про адміністративне правопорушення було складено лише за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Алкотест Драгер».

Таким чином, з наведених вище підстав, обгрунтовано вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 306746 від 04 листопада 2021 року відносно мене та додані до нього матеріали, не є належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, та не можу погодитися з висновками інспектора поліції про наявність в моїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

При цьому, ЄСПЛ у справі «Алленеде Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Виходячи з положень статей 8, 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту

Враховуючи викладене, обгрунтовано вважаю, що в матеріалах справи відсутні та судом не здобуті належні докази, що підтверджують факт вчинення мною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в моїх діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому провадження по справі про притягнення мене до адміністративної відповідальності слід закрити в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Прошу дану справу розглядати без моєї участі, за участю мого адвоката Черніцького І.Р., всі заявлені клопотання та заперечення мого адвоката підтримую, прошу задовольнити».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду адміністративного провадження, до суду не прибув, причини не повідомив, однак із письмових пояснень слідує, що він проосить суд справу розглядати без його участі у присутності представника, - адвоката Черніцького І.Р. Тому суд приходить до висновку про необхідність розгляду адміністративної справи без участі особи, яка притягається до адміністравтивної відповідальності.

В суді представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Черніцький І.Р., пояснив, що повністю підтримує мотиви наведенні у письмових поясненнях його довірителя. Крім цього зазначив, що працівниками поліції при складанні адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП, було грубо порушено ст.266 КУпАП, Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, оскільки ОСОБА_1 після не згоди із результатами які показав прилад «Драгер» не дали можливості пройти огляд в закладі охорони здоровя. Тому просить закрити справу за відсуністю складу та події адміністративного правопорушення.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 280 КУпАП.

В свою чергу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення, керуючись законом та правосвідомістю, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку, що вказані пояснення та заперечення сторони захисту є належними та спростовують відомості зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення з додатками, виходячи з наступних підстав.

Діяння ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КУпАП, яка серед іншого передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, (далі ПДР) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовано ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП уразі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, огляд може проводитися не у будь-якому медичному закладі, а у закладі, який включено в Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення такого огляду. Цей перелік затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду в інших закладах заборонено законом.

Разом з тим із письмових пояснень ОСОБА_1 та матеріалів адміністративного провадження слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу Алкотест, однак бажав пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Дані обставини підтверджуються фрагментами відеозапису з нагрудних камер працівників поліції долучених на цифровому носії, зокрема камера 000027, файл , 04 хвилина 50 секунда відеозапису, а також про це він заявляв, коли його знайомили із змістом вже складеного протоколу про адміністративне правопорушення - камера 000014, файл , 12 хвилина 27 секунда відеозапису. Після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що має захворювання «цукровий діабет» алкоголю не вживаю та бажав пройти огляд в закладі охорони здоров`я, зокрема зазначав, що бажає здати на аналіз кров. Працівники ж поліції, діючи не у спосіб передбачений законом, перебираючи на себе повноваження лікаря закладу охорони здоров`я, повідомляли мені про те, що огляд в закладі охорони здоров`я проводиться лише в такий самий спосіб, як на місці зупинки, через що відмовились мене доставляти до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду.

В подальшому працівники поліції складаючи протокол зазначили про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження обстеження на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що не відповідає дійсності так, як він постійно заявляв що не відмовляється. Дані обставини підтверджуються фрагментами відео з нагрудних камер працівників поліції.

За вказаних обставин, працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, було порушено встановлений ст.266КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не було забезпечено можливість пройти огляд для визначення стану сп`яніння в медичному закладі, а протокол про адміністративне правопорушення було складено лише за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Алкотест Драгер».

Імперативними приписами частини п`ятої статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

На підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» містить вичерпний перелік обставин коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження причиною зупинки т/з, яким рухався ОСОБА_1 було недостанє освітлення номерного знаку. Однак до протоколу не долучено постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автомотичному режимі, тому є обгрунтовані сумніви щодо законності зупинки.

При цьому, слід зауважити, що рапорти працівників правоохоронних органів не є доказами у справі, оскільки по своїй суті є письмовим офіційним повідомленням про керівництву, в якому стисло, але докладно, викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Жодних доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення поза розумним сумнівом, суду не надано. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Також позиція висловлена у п. 39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №463/1352/16-а від 08.07.2020 p., де зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи вищенаведені обставини та те, що працівником поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не доведено порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху поза розумним сумнівом, що і стало визначальною підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття справи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 8, 62, 129 Конституції України, 7, 9, 23, 130, 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.7 та частиною першою ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяТ. Я. Багрій