Провадження № 3/756/328/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року о 22 год. 00 хв., ОСОБА_1 , у м. Києві, по пр.-т. Степана Бандери, керуючи автомобілем марки «Kia» моделі «Srortage» держаний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керуванням транспортним засобом постановою ДВС №55150100 від 29.03.2019, чим порушив вимогу ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух».

ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП за адресою проживання, повідомленою поліцейському, ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив суду про поважні причини свого неприбуття. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень щодо протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КпАП України.

Суд вважає, що розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 є цілком виправданим, оскільки перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. 38, 277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши та дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили в праві керування, керує транспортним засобом, отже робить це свідомо.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №328664, 18 листопада 2021 року о 22 год. 00 хв., ОСОБА_1 , у м. Києві, по пр.-т. Степана Бандери, керував автомобілем марки «Kia» моделі «Srortage» держаний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами.

У протоколі зазначено, що таке обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 встановлено постановою ДВС №55150100 від 29.03.2019.

Однак, постанова ДВС від 29.03.2019, про яку йде мова в протоколі, в матеріалах справи відсутня.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано іншу постанову державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Буднік П.О. від 26.02.2018 у ВП №55150100.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє підтвердження ОСОБА_1 , та на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських, про те, що він вину у вчиненому правопорушенні визнає. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що постанова державного виконавця від 29.03.2019 про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами була вручена ОСОБА_1 чи його було повідомлено про її винесення в інший спосіб, тобто відсутні докази того, що останньому було відомо про встановлення відносно нього обмежень у праві керування транспортними засобами, які він свідомо порушив.

Отже, під час оформлення справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа Національної поліції не долучила постанови від 29.03.2019, про яку йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення із встановленим щодо правопорушника обмеженням, а також доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про встановлене щодо нього обмеження саме постановою виконавця від 29.03.2019.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v. Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП слід закрити за відсутності в діях останнього вказаного складу адміністративного правопорушення.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 7, 247, 251, 252, 254, 283-286 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП - закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Ткач