Справа № 504/234/22
Номер провадження 3/504/424/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , головного бухгалтера ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , орган 5115, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст.163-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2022 року на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли вказані матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за допомогою судової повістки, що направлена за адресою: АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем її проживання. Судова повістка повернулася до суду з підстав відсутності адресата за місцем проживання. Крім того, 11.02.2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення відповідно до яких, остання просить суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Позиція ОСОБА_1 обґрунтована тим, що винесене, на підставі акту податкової перевірки від 19.11.2021 року № 25227/15-32-07-0117, податкове повідомлення-рішення від 17.12.2021 року оскаржене в судовому порядку, а тому не набуло статусу узгодженого. Крім того, висновки акту перевірки є лише думкою осіб, що таку перевірку проводили, а отже суд не може брати такі висновки до уваги. З посиланням на фактичні обставини справи, вказує, що жодного порушення п.п. 141.4.1 п. 141.4. ст. 141 ПК України не відбулося. В розглядуваних операціях ТОВ «ОТЛЦ» здійснювало виплату саме фрахту, як зазначено в підпункту 14.1.260 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Натомість, така виплата не може розглядатись роялті, як зазначено в Акті перевірки з посиланням на частину 3 статті 12 Конвенцій, оскільки навіть за формального застосування означених положень роялті є платою за наданням правом користування обладнанням, натомість як фрахтом є платою не лише за користування транспортним засобом, а й таке користування повинно здійснюватися саме в цілях перевезення, що не передбачено визнанням «роялті» і є істотною відмінністю означених визначень (роялті та фрахту). Таким чином, згідно з положеннями статті 3, пунктів 103.1 - 103.6 статті 103 та підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Кодексу, а також частини 1 статті 7 Конвенцій між Урядом України та Урядом Естонської Республіки, а також частини 1 статті 7 Конвенції між Урядом України та Урядом Литовської Республіки, податок не повинен утримуватись податок, передбачений підпунктом 141.4.4. пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України. Чинне законодавство України (п/п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України) передбачає правило за яким дохід нерезидента з джерелом його походження в Україні оподатковується за загальним правилом. Однак, наведене правило не стосується випадків наявності міжнародного договору, у зв`язку з чим оподаткування такого доходу має здійснюватися саме за правилами такого міжнародного договору. Відтак, враховуючи те, що ТОВ «ОТЛЦ» дотримані всі вимоги чинного законодавства щодо піднятих у Акті перевірки від 19.11.2021р. №25227/15-32-07-01-17 з питань, вважаємо, що висновки ГУ ДПС в Одеські області, які викладені в такому Акті, та їх обґрунтування такими, що є безпідставними та такими, що суперечать законодавству України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 15/15-32-07-01-24 від 12.01.2022 року, що складений головним державним інспектором ГУ ДПС в Одеській області, головний бухгалтер ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» вчинила правопорушення: порушення ведення податкового обліку в періоді, що перевірявся, у результаті порушень п.п.16.1.3 п. 16.1. ст. 16, п. 44.1, п.44.2, ст.44, п. 103.9 ст. 103, п.п.134.1, п.134.1, ст.134, п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141, пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.11 п. 164, пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 170.9.1 п. 170.9. ст. 170, п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 1.2, пп. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, ст. 51, п. 176.2 ст. 176 з урахуванням ст. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п. 1 ч. 2 ст. 6,п. 1 частини першої ст. 7, п. 5, п. 13 ст. 8, п. 2 ст. 9 ЗУ від 08.07.2010 року № 2464-VI, занижено податок на прибуток, занижено податок з доходу резидента, донараховано податок на доходи фізичних осіб, донараховано військового збору, своєчасно не нараховано єдиний внесок, відповідальність за, що передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію акту документальної перевірки від 19.11.2021 року №25227/15-32-07-01-18 ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» 1,2,60-63 сторінки, на останній сторінці якого директором ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» вказано, що з висновками акту він не згоден, будуть надані заперечення на акт, копію паспорта ОСОБА_1 та її, наказ № 46/18 про прийняття на роботу від 22.08.2018 року, довідку по заробітній платі.

Інших документів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП головним управлінням ДПС в Одеській області не додано.

Частиною першою статті 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

У складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, суть адміністративного порушення, яке вчинила ОСОБА_1 порушення порядку ведення податкового обліку, у зв`язку з порушенням п.п.16.1.3 п. 16.1. ст. 16, п. 44.1, п.44.2, ст.44, п. 103.9 ст. 103, п.п.134.1, п.134.1, ст.134, п.п. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141, пп. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.11 п. 164, пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, пп. 170.9.1 п. 170.9. ст. 170, п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176, п. 1.2, пп. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, ст. 51, п. 176.2 ст. 176 з урахуванням ст. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п. 1 ч. 2 ст. 6,п. 1 частини першої ст. 7, п. 5, п. 13 ст. 8, п. 2 ст. 9 ЗУ від 08.07.2010 року № 2464-VI. Таким чином, особою, що складала протокол про адмністратвине правопорушення вказано порушення порядку ведення податкового обліку, що повязане із порушенням цілої низки норм матеріального права, при цьому порушення указаних норм матеріального права не відублося одномоментно, таких порушень є декілька. З наявних матеріалів справи не вбачається, які ж саме дії /бездіяльність вчинені, у чому полягає вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, щодо кожного з порушень вимог матеріального закону, на які є покликання в протоколі. Особа, що складала протокол, обмежилась лише посилання на норми закону, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають), що кожного з порушень норм матеріального права та конкретних дат вчинення таких.

Слід зазначити, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 15/15-32-07-01-24 від 12.01.2022 року, в такому наявні посилання на акт документальної перевірки. При цьому, висновки акту перевірки посадова особа ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» заперечує. До матеріалів справи долучене податкове повідомлення-рішення від 17.12.2021 року, що винесене на підставі акту податкової перевірки від 19.11.2021 року № 25227/15-32-07-0117 і вказане податкове повідомлення рішення оскаржене в судовому порядку, що підтверджується копією ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року у справі 420/1560/22.

При цьому, відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08 вересня 2020 року по справі N П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано первинних документів, що отримані податковим органом внаслідок проведення перевірки, що позбавляє суд можливості надавати оцінку діям ОСОБА_1 на предмет їх відповідності ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та здійснити перевірку висновків, щодо зафіксованих обставин в акті перевірки. Акт перевірки не може бути беззаперечним доказом винуватості особи, з огляду на позицію КАС ВС від 08.09.2020 року по справі N П/811/2893/14, так як не є правовстановлюючим документом.

З огляду на встановлені вище обставини протокол про адміністративне правопорушення не містить викладення об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 163-1 КУпАП з викладом фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд може встановити наявність чи відсутність у діях особи конкретного адміністративного правопорушення, щодо кожного епізоду порушення ОСОБА_1 , норм матеріального права, її винуватість у вчиненні інкримінованого останньому правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (час, місце, спосіб, місце вчинення). Дані про подію є істотними складовими формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частинами складу адміністративного правопорушення, що відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, суд не має можливості перевірити правильність результатів, які зафіксовано у вищевказаному Акті перевірки, оскільки відсутні відповідні первинні документи, які дозволяють встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи, які до того ж оспорюються посадовою особою ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР».

Крім того, відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до положень ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В матеріалах адміністративного провадження відсутні будь-які дані з приводу того, що за наслідками проведеної перевірки контролюючий орган прийняв відповідне податкове-повідомлення рішення, чи інший вид рішення контролюючого органу, зобов`язання за яким набуло статусу узгодженого, тобто обов`язкового до сплати платником податків, а навпаки до справи долучено докази оскарження ППР від 17.12.2021 року, а тому, за відсутності доказів зворотного, ОСОБА_1 не може вважатися особою, винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати і інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за відсутності у протоколі відомостей щодо конкретних дій чи бездіяльності ОСОБА_2 у відповідності їх з діяннями, які викладені у диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з огляду на долучений до протоколу неповний акт перевірки як доказ, неможливо встановити фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення та наявність у діях останньої складу, а саме об`єктивної сторони інкримінованого їй правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю подій і складу адміністративного правопорушення. Тобто судом встановлені обставини, що виключають провадження по справі. На підставі викладеного, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.245, 280, 256, 247 п.1, 284 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів