ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/94/22 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2021р. серії ААБ №201095 і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Згідно постанови, водій ОСОБА_1 16 жовтня 2021 року о 20 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Підволочиське шосе,5, керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander» номерний знак НОМЕР_1 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, при виїзді з прилеглої території не надав переваги у русі транспортному засобу марки «Audi A6» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вул. Підволочиське шосе в м. Тернополі та скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2021р. серії ААБ №201095 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.2, 12.1 ПДР України і притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2021 року та закрити провадження по справі на підставі п.1. ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що матеріали справи не містять належних доказів, які безпосередньо підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та одночасно вказував, що накладене на нього стягнення є занадто суворим і невмотивованим, інший водій учасник ДТП до нього матеріальних претензій не має і він з ним примирився та відшкодував майнову шкоду, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2021 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі, а копію постанови судом першої інстанції апелянту надіслано 29 грудня 2021 року. З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 11 січня 2022 року, а апеляційна скарга подана ним 13 січня 2022 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2021р. серії ААБ №201095; схемі місця ДТП від 16.10.2021р.; відеозаписі події із нагрудних камер відеореєстраторів; поясненнях ОСОБА_2 від 07.12.2022р., що заперечила факт керування нею автомобілем 16 жовтня 2021 року о 20 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул.Підволочиське шосе,5; поясненнях потерпілого ОСОБА_3 від 09.12.2021р., що безпосередньо після події ДТП до його автомобіля підійшов ОСОБА_1 .

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 , є послідовними та узгоджуються між собою.

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом суд апеляційної інстанції оцінює критично, так як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 16.10.2021р. серії ААБ №201095; схемою місця ДТП від 16.10.2021р.; відеозаписом події із нагрудних камер відеореєстраторів; поясненням ОСОБА_2 від 07.12.2022р. яке отримане поліцейським в процесі дооформлення матеріалів, з яких встановлено, що вона 16.10.2021р. з 16 год. 30 хв. перебувала постійно вдома за адресою м. Тернопіль, вул. Сахарова,5/8, транспортним засобом марки «Мітсубісі Аутлендер» номерний знак НОМЕР_1 не керувала, будь-якої дорожньо-транспортної пригоди не вчиняла, чому її чоловік стверджує про те, що вона керувала автомобілем та вчинила ДТП їй невідомо; поясненням потерпілого ОСОБА_3 від 09.12.2021р., із якого встановлено, що 16.10.2021р. біля 20 год. 10 хв. він керував автомобілем «Ауді А6», рухаючись по Підволочиському шосе в напрямку м. Тернополі відчув удар у ліву частину свого автомобіля, зупинившись він зрозумів, що в нього в`їхав автомобіль «Мітсубісі Аутлендер» номерний знак НОМЕР_1 та підійшов до нього ОСОБА_1 і запропонував владнати дану ситуацію на місці події, хто міг бути за кермом даного автомобіля у момент зіткнення він не бачив.

Достовірність письмових пояснень свідків та потерпілого не викликає сумнівів, з огляду на їх узгодженість з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Окрім наведеного, слід зазначити, що водій ОСОБА_1 16 жовтня 2021 року о 20 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Підволочиське шосе,5, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці вчинення ДТП, а також у медичному закладі водій категорично відмовився. Наведене підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №200961 від 16.10.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП та іншими матеріалами справи.

За таких обставин, критична оцінка судом першої інстанції версії ОСОБА_1 про те, що автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 є правильною, оскільки вони є нелогічними і містять істотні суперечності.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі та доповненні до неї не підлягає.

Разом з тим, висловлені в ході апеляційного розгляду доводи ОСОБА_1 щодо неправильного призначення найбільш суворого виду адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу.

Так, згідно статті 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Згідно ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що при визначенні виду стягнення суд першої інстанції мотивував застосування найбільш суворого виду стягнення (позбавлення права керування транспортними засобами) врахуванням обставин вчинення правопорушення, даних про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та стан, в якому вона перебувала на момент вчинення порушення, виходячи із фабули протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2021р. серії ААБ №200961 щодо порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Разом з тим, такий висновок містить істотні суперечності, оскільки згідно вказаного пункту ПДР водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Тобто порушення вказаних вимог свідчить про відмову водія від огляду, а не про факт його перебування у стані сп`яніння, як це розцінив суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення. Крім того, вирішення питання про доведеність обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.10.2021р. серії ААБ №200961 виходить за межі судового розгляду в цій справі. Будь-яких інших даних про особу ОСОБА_1 , які би вказували на те, що передбачене санкцією ст.124 КУпАП більш м`яке адміністративне стягнення буде недостатнім для запобігання вчиненню ним адміністративних правопорушень в ході судового і апеляційного розгляду також не встановлено.

Таким чином, в матеріалах цієї справи відсутні докази обставин, які обтяжують відповідальність, а стягнення в даному випадку накладено без дотримання усіх вимог ст.ст. 23,33 КУпАП.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами і приходить до висновку, що в даному випадку є підстави для зміни адміністративного стягнення на штраф у межах санкції ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2021 року змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті цю постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя