Провадження №3/522/3319/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП водія ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 221094 від 30 листопада 2021 року, 09 листопада 2021 року о 19 годині 15 хвилин у м. Одесі по вул. Старопортофранківській на перехресті з вул. М. Арнаутською, водій ОСОБА_1 , виконуючи невідкладне службове завдання керуючи т/з «Toyota Hiace» д.н.з. НОМЕР_1 із ввімкненими проблисковими маячками та звуковим сигналом, створили небезпеку при русі та здійснили зіткнення з т/з «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому авто зазнало механічних ушкоджень з матеріальними наслідками, чим порушив вимоги п. 3.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судове засідання 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 з`явився разом із представником адвокатом Латій О.В.. ОСОБА_1 був ознайомлений з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 268 КУпАП України. Зазначив, що винним себе в скоєнні інкримінованого правопорушення не вважає. Також пояснив, що навпаки на виконання вимог п. 3.1 ПДР керування транспортним засобом здійснював із ввімкненими проблисковими маячками та звуковим сигналом. Прокоментували відеозапис, на якому зафіксована вказана подія та який доданий до матеріалів справи, та зазначили, що інші учасники дорожнього руху зупинились перед перехрестям на який в`їжджав спецтранспорт, окрім водія т/з «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_2 .

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КпАП України).

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив 3.1 ПДР України, згідно якого водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Досліджуючи відеозапис, на якому зафіксована вказана подія та який доданий до матеріалів справи, суд вбачає, що т/з «Toyota Hiace» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював рух із ввімкненими проблисковими маячками та звуковим сигналом.

Дане твердження викладено самим поліцейським і у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження про те, що водієм ОСОБА_1 порушено п. 3.1 ПДР не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи та доказами наявними у ній.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що т/з «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_2 рухався по дорозі на якій організовано рух у три смуги одного напряму, а саме у крайній правій смузі для свого напрямку руху.

З відеозапису суд вбачає, що т/з «Toyota Hiace» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався із ввімкненим проблисковим маячком, перед в`їздом на вказане перехрестя зменшив швидкість руху, майже до зупинки, та з обережністю продовжував рух по перехрестю.

Також, з відео вбачається, що всі інші учасники руху зупинились у третій та другій смузі руху, перед перехрестям та виконали вимогу п. 3.2 ПДР, а саме: «У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів)».

Водночас, з відео вбачається, що т/з «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_2 , приближаючись до перехрестя, швидкість не знизив та продовжив рух не надаючи дорогу та не забезпечуючи безперешкодний проїзд транспортного засобу т/з «Toyota Hiace» д.н.з. НОМЕР_1 із ввімкненим відповідним проблисковим маячком.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст.256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а зазначив, що «процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення і винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія і вина особи повинні бути прирівняні до доведеної невинності цієї особи. При таких обставинах факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до приписів положення ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положення ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КпАП України, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд, керуючись ст. 252 КпАП України, повинен надати належну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись при цьому лише законом та правосвідомістю.

Таким чином суд приходить до висновку, що матеріалами справи та зібраними доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 створив небезпеку при русі та порушив п 3.1 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Оцінюючі у сукупності усі фактичні обставини даної справи суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.124,ст.7,247,254,279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги або протесту прокурора до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: А.В. Науменко