Справа № 182/564/22
Провадження № 3/0182/468/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2022 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , не працює, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 398590 від 24.01.2022 ОСОБА_1 24.01.2022 о 9.30 год., знаходячись в кіоску «Водафон» на кінцевій зупинці громадського транспорту «3 дільниця» по вул. Добролюбова у м. Нікополь, здійснювала торгівлю тютюновими виробами без ліцензії та на законну вимогу надати ліцензію на торгівлю тютюновими виробами, надати документи, які б засвідчували особу та припинити адміністративне правопорушення не відреагувала.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Пояснила, що вона не вчиняла злісну непокору вимозі поліцейського, а викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності.

Вивчивши надані матеріали, допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує наступне.

Згідно ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується те, що остання на вимогу поліцейського пред`явити ліцензію на торгівлю тютюновими виробами та надати документи, які б засвідчували особу, у зв`язку з тим, що було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, на що громадянка вчинила злісну непокору вимозі поліцейського пред`явити документи.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Однак, складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, відповідно до ст. 185 КУпАП, тобто не зазначена суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено, яке саме адміністративне правопорушення повинна була припинити виконувати ОСОБА_1 та при виконанні яких службових обов`язків був поліцейський, щодо якого було вчинено адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно вчинила непокору чи про відмову останньої від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

До протоколу не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, зокрема, пояснення свідків, відео чи фотофіксація обставин, зазначених у протоколі, бо протокол про адміністративне правопорушення, на думку судді, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є доказом на доведення провини особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

При цьому процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Карелін проти Росії, пункт 54 справи Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи Кривошапкін проти Росії).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, перевіркою наявних матеріалів встановлено, що у протоколі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно вчинила злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції, бо даний факт поза розумним сумнівом не знайшов свого підтвердження у суді, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1) ст. 247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП - закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Суддя: І. В. Клименко