КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці державної митної служби України на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України(надалі МК України) ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 13 серпня 2020 року №1367/10000/20, 17 березня 2020 у відділі митного оформлення № 5 митного поста «Київ-східний» за митною декларацією № UA100120/2020/625205 громадянином ОСОБА_1 оформлений транспортний засіб RENAULT CLIO, кузов № НОМЕР_2 .

Разом із вказаною митною декларацією до митниці були надані наступні документи: рахунок-фактура № б/н від 14.03.2020 із зазначенням вартості товару - 3 000,00 євро, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.05.2015 та інші необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення документи, які зазначені в графі 44 вищевказаної митної декларації.

Переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України 16.03.2020 здійснено ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 ) за попередньою митною декларацією № UA100120/2020/643769 на підставі документів: рахунок-фактура № б/н від 14.03.2020 із зазначенням вартості товару - 3 000,00 євро, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 04.05.2015.

27.07.2020 року до Київської митниці Держмитслужби надійшов лист Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил від 27.07.2020 № 20/20-02-01/7.8/1661 щодо звернення митних органів Литовської Республіки стосовно перевірки фактів митного оформлення транспортних засобів, а саме автомобіля RENAULT CLIO, кузов № НОМЕР_2 із наданням наступних копій документів:.

- Експортна декларація № 20LTKC0100EK0842D2 від 14.03.2020 (експортер, продавець - UAB «T&S MOBILE», отримувач - BONDAR DMYTRO FE208203);

- рахунок-фактури № 3745;

- Квитанція про отримання міжнародних платежів, в яких зазначена вартість товару - 3 700 євро.

Тобто, вказаний автомобіль відправлено - експортовано із території Литовської Республіки де він й був відповідно задекларований в митному режимі «експорт» згідно із надісланими митними органами Литовської Республіки митною декларацією.

Таким чином, на переконання митного органу, експортований із території Литовської Республіки транспортний засіб вартістю - 3 700 євро, що згідно курсу НБУ станом на дату переміщення автомобіля через митний кордон України (16.03.2020) складає - 107 263,37 грн., переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення, документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу.

На думку митного органу, дії громадянина України ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, а саме спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник Київської митниці подав апеляційну скаргу, просить постанову першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції ст. 483 МКУ.

Вказує, зібрані докази дають змогу встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення

В судовому засіданні представник Київської митниці підтвердив позицію викладену в апеляційній скарзі.

Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні та не надавались у судовому засіданні будь-які дані чи належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії та має нести відповідальність за дані, що містяться у митних деклараціях (товаросупровідних документах) на переміщення товарів на територію України. ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, у тому числі дій, підтверджуючих наявність у неї умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості щодо митної вартості товару, які б утворювали об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України, передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 483 МК України об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, що направлені на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, основним безпосереднім об`єктом порушення митних правил є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

При цьому відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Згідно ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №8 "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Згідно положень статті 489 ЦПК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 236 МК України, товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних відправленнях, підлягають письмовому декларуванню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 8 ст. 257 МК України передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, у тому числі: відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; відомості про найменування країн відправлення та призначення; відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант (ч. 5 ст. 266 МК України).

Таким чином, власник товару підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.

При цьому, з наявної в матеріалах справи декларації вбачається, що вона декларантом являється ТОВ «Логістичний термінал», тобто ОСОБА_1 не здійснював оформлення транспортного засобу і жодних документів митним органам не надавав, умислу на переміщення бувшого у використанні транспортного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, тобто на порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, у нього не було, що виключає ознаку суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Таким чином, висновки митного органу про вину ОСОБА_1 у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, зроблені на підставі припущень.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга представника Київської митниці Держмитслужби задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Київської митниці державної митної служби України залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України закрито - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Сліпченко