П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановила :

04 грудня 2021 року, о 14 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , кричав та погрожував сину ОСОБА_3 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Самойленко К.А. не з`явились.

Відповідно до телефонограми від 14.02.2022 року захисник Самойленко К.А. про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та зобов`язався повідомити ОСОБА_1 , клопотань про відкладення розгляду справи чи неможливість участі в судовому засіданні не подавав.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника адвоката Самойленка К.А. на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що 04 грудня 2021 року, близько 14 год. 20 хв., до неї зателефонував її неповнолітній син ОСОБА_3 та повідомив, що перебуває вдома з батьком ОСОБА_1 , який влаштував конфлікт. Вказала, що одразу виїхала додому, біля якого її вже очікував ОСОБА_1 та розпочав конфліктувати, погрожувати фізичною розправою. На підставі цього вона ввечері викликала працівників поліції.

Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Представник ОСОБА_2 адвокат Слабоус Є.А. підтримав її позицію.

У клопотанні, що надійшло до суду від 10.01.2022 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Самойленка К.А., останній просить провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Клопотання вмотивоване наступним: ОСОБА_2 системно своїми діями намагається сформувати негативний імідж свого чоловіка та подала до суду заяву про розірвання шлюбу з ним, ОСОБА_1 не згоден зі змістом адміністративного протоколу, в якому не розкрито у чому полягав психологічний характер скоєного насильства та не розкрито суті скоєного адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та який складений з порушенням норми законодавства, у відсутності ОСОБА_1 та без його ознайомлення зі змістом протоколу, відсутня інформація про свідків та понятих.

В попередному судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, просив провадження у справі закрити, вказав, що конфлікту того дня не було.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Слабоуса Є.А., дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі серії ВАБ №457576 від 04.12.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сім`ї шляхом вчинення сварки, крику та погроз відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із рапорту в Подільське УП, на службу 102 надішло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її чоловік в нетверезому стані ображає її та дитину.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.12.2021 року, остання вказала, що близько 14 год. 20 хв. подзвонив її неповнолітній син та поскаржився на батька, який в стані алкогольного сп`яніння влаштував конфлікт, ображав, погрожував. Воно прибула до місця проживання і чоловік влаштував конфлікт з таксистом, погрожував їй фізичною розправою, обзивав, заважав відпочивати.

Судом встановлено, що в ході розгляду справи вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення та показами отриманими від потерпілої в ході судового засіданння.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

На підставі ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 170 грн. 00 коп. (сто сімдесят грн. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. В. Казмиренко