Справа № 594/232/22
Провадження № 3-зв/594/1/2022
ПОСТАНОВА

23 лютого 2022 року

м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., розглянувши матеріали справи за заявою судді Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

встановив:

У провадженні судді Борщівського районного суду Зушман Г.І. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, знаходиться справа №594/232/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

До початку розгляду справи суддя Зушман Г.І. заявила про самовідвід, посилаючись на те, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 по сусідству з нею, їхні домоволодіння межують. Вони спілкуються, підтримують добросусідські відносини.

Перевіривши доводи заяви про самовідвід судді, вважаю, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Пунктом 1 ст.6 "Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод" встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, які б регламентували підстави та порядок для відводу судді, що здійснює провадження у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при визначенні критеріїв безсторонності суду вирішальне значення мають зокрема зміст і характер рішень, які суддя ухвалював раніше стосовно тієї ж особи, обсяг використання цих рішень при новому розгляді і його роль у ньому.

Так, у справі «Норт`є проти Нідерландів» (п.п.33-35, 13924/88, 24 серпня 1993 року) суд вказав, що при визначенні безсторонності вирішальне значення має урахування конкретних обставин справи, які можна вважати об`єктивно виправданими. Значення має обсяг і характер рішень, які суддя ухвалював раніше в цій справі, а також запитання, на які суддя має відповісти при ухваленні нових рішень, чи є вони відмінними від тих, що мали вирішальне значення для його остаточного судового рішення.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ суди в Україні застосовують практику вказаного Суду як джерело права.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначається Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Аналіз положень ч. 1 ст. 1, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку про те, що здійснення судової влади незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, одна з базових засад організації судової влади в Україні та запорука справедливого судочинства. До того ж безсторонній розгляд і вирішення судових справ один із головних обов`язків судді, а також складова його присяги, порушенням якої визнається, зокрема, вчинення суддею дій, що можуть викликати сумнів у його неупередженості (п. 1 ч. 7 ст. 56, ч. 1 ст. 57 вищевказаного Закону).

Із вищевикладеного випливає, що кожен суддя, щодо неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду аби не підривати довіру до права на справедливий суд, що визнається основоположним правом людини.

Відповідно до приписів статей 124 та 127 Конституції України, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в України у визначених Законом випадках здійснюється за участю присяжних.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Як зазначено у пункті 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної Ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 1 січня 2001 року: «Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана».

Відповідно до п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки суддів» від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики.

Оскільки наведені у заяві судді обставини можуть викликати сумнів у об`єктивності судді, з метою недопущення в учасників процесу сумнівів щодо наявності у судді упередженого ставлення до розгляду зазначеної справи, заяву про самовідвід судді слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.245,246,283,294 КУпАП,

постановив:

Заяву судді Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. про самовідвід задовольнити.

Справу №594/232/22 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП - передати для проведення її подальшого перерозподілу в автоматизованій системі документообігу суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Чир П. В.