ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Малинівка, Чернівецького району, працює водієм «Нов Транс», визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до постанови, 29 жовтня 2021 року, о 07 год. 30 хв. ОСОБА_1 , здійснюючи пасажирські перечення за маршрутом «Малинівка-Новоселиця», перевозив на два пасажири більше, ніж це дозволено характеристиками автобуса, тобто замість 19 осіб перевозив 21 особу, чим порушив вимоги п.п.8 п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236.

На таке судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням постанову суду скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази щодо кількості осіб, які перебували у автобусі, що, у свою чергу, не дозволяє встановити, чи відбулась подія вчинення адміністративного правопорушення.

Вказує,що у протоколі не зазначено місце вчинення правопорушення.

Зазначає, що згідно технічних характеристик у автобусі «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 наявні 19 сидячих пасажирських місць.

Провадження №33/822/105/22 Головуючий у І інстанції: Павлінчук С.С.

Категорія: ст. 44-3 ч.1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

У поясненнях вказав,що дійсно у автобус зайшли ще 2 пасажири,але яка остаточна кількість пасажирів була у автобусі на момент складання протоколу точно сказати не може.Під час написання пояснень,будучи юридично необізнаним,не звернув на це уваги.

Додає, що у зв`язку з пандемією Covid-19 повна посадка пасажирів у автобусі буває в поодиноких випадках.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 33 КУпАП в матеріалах справи відсутні дані,що його характеризуюють, зокрема, не зазначено, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання в с. Малинівка, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк для апеляційного оскарження постанови районного суду, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Про наявність постанови дізнався 21 січня 2022 року за допомогою веб-ресурсу «Судова влада» та сайту «ЄДРСР», після чого одразу подав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за клопотанням особи, яка подає апеляційну скаргу, може бути поновлений.

Доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний про час та місце розгляду справи 24 грудня 2021 року, матеріали справи не містять (а.с.9-12), судовий розгляд здійснений за його відсутності. Наявними у справі доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 отримав копію постанови.

Враховуючи дані обставини, строк на апеляційне оскарження постанови судді необхідно поновити як такий, що пропущений із поважних причин.

Відповідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги при розгляді справи у районному суді не були повною мірою дотримані, внаслідок чого поза увагою суду залишилися обставини, неврахування яких істотно вплинуло на правильність прийнятого судом рішення.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 ч.1 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 ч.1 КУпАП має банкетний характер, оскільки відсилає до нормативних актів, які спрямовані на захист населення від інфекційних хвороб, зокрема запобігають поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за ст. 44-3 КУпАП ч.1, повинно бути зазначено, які правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм порушила особа, відносно якої складений протокол та яким нормативним актом такі правила встановлені.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 29 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він 29.10.2021р., о 07:30 год., здійснюючи регулярні пасажирські перевезення за маршрутом Малинівка-Новоселиця, перевозив на два пасажира більше, ніж це передбачено технічними характеристиками автобуса, тобто замість 19 чоловік перевозив 21, чим порушив вимоги п.п.8 п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236.

При цьому суд не зважив, що до п.п.8 п.2-2 Постанови КМУ від 09.12.2020 року внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 24 листопада 2021р. №1240.

Вказаними змінами встановлена заборона на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж сукупна кількість місць для сидіння та 50 відсотків місць для стояння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за правопорушення, зворотної сили не мають.

Отже,на час судового розгляду дії,які поставлені у вину ОСОБА_1 ,вже не містили складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст.44-3 ч.1 КУпАП.

Окрім того,за змістом постанови,допущене ОСОБА_1 порушення полягало у тому, що він, здійснюючи пасажирські перевезення за маршрутом «Малинівка-Новоселиця», перевозив на два пасажири більше, ніж це дозволено технічними характеристиками автобуса, у кількості 21 особи, замість 19 осіб.

Приймаючи рішення,суд не зважив,що з наявних у матеріалах справи фотознімків (а.с.6,7) неможливо достовірно встановити точну кількість осіб, які перебували у автобусі.

Будь-яких пояснень пасажирів, яких би перевозив ОСОБА_1 , чи свідків матеріали справи не містять.

Інших доказів,що у салоні автобуса перебував саме 21 пасажир,у справі немає.

Письмове пояснення особи,яка притягається до відповідальності,зміст якого ОСОБА_1 не підтримує ,вказуючи на юридичну необізнаність,не може бути єдиним доказом винуватості цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд враховує,що згідно ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладені вище обставини свідчать про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч.1 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, тому постанова суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати та провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька