Номер провадження: 33/813/281/22
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніченко А.І.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 850 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вищевказану постанову суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що схема ДТП містить недостовірний опис розташування місця події, а саме: зазначено, що ДТП сталася в 29,4 м. від вул. Дворянська, що не відповідає дійсності, та приблизно на такій же відстані від вул. Грецька, що також не відповідає дійсності. Оскаржувана постанова суду також містить посилання на місце події «вул. Канатна в бік вул. Дворянська», що в цілому не відповідає об`єктивній реальності та дійсності.

Також, судом першої інстанції залишено поза увагою фактичні обставини події, розташування автомобілю BMW 3161 д.н.з НОМЕР_1 на зустрічній смузі, блокування ним руху перед школою.

Апелянт вказала, що місцевим судом не надано належної оцінки тому факту, що у справі відсутні належні та достовірні докази, які встановлюють її вину, оскільки схема ДТП долучена до протоколу, протирічить географічній реальності м. Одеси, а пояснення іншого учасника пригоди, водія BMW 3161 д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 не є доказом вини іншої особи, а мають бути розглянуті критично, оскільки ОСОБА_1 порушено ПДР у частині правил зупинки транспортного засобу, за що на місці події на нього було накладено штраф, а його пояснення, долучені до протоколу ААБ №147517, викривляють об`єктивні події з метою відвернення уваги від реальних обставин ДТП та перекладання повної відповідальності за наслідки пригоди виключно на іншого водія.

Згідно висновку експертів страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуренс Груп» в якій застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу, пошкодження автомобілю BMW 3161 є дрібним та вартість ремонту коштує менше 1,5 тис. грн., що становить менше 1/4 мінімальної заробітної плати.

На думку апелянта, викладене свідчить, що подія ДТП, яка мала місце, є малозначним адміністративним правопорушенням, а вина ОСОБА_2 в його вчиненні не є доведеною належними, достовірними і допустимими доказами, які б свідчили про винуватість особи поза розумним сумнівом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №147517 від 10 листопада 2021 року, ОСОБА_2 10 листопада 2021 року, о 08 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Peugeot 2008», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Канатна в бік вул. Дворянська та напроти будинку 2 по вул. Канатна, недотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на перешкоду - припаркований й автомобіль BMW 3161 НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаним ОСОБА_2 порушила вимоги п.10.1 ПДР.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2 вона 10 листопада 2021 року біля 08 години 30 хвилин, знаходилась за кермом свого власного автомобіля марки «Peugeot 2008», д.н.з. НОМЕР_2 , рухалась по вулиці Канатна біля будівлі №2 в правій смузі дороги. На цій смузі в напрямку зустрічного руху з порушенням Правил дорожнього руху виконав зупинку напроти воріт школи автомобіль BMW 3161 НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . З урахуванням великого затору пробки біля школи на час початку уроків, велике скупчення автомобілів та людей, у тому числі дітей, ОСОБА_2 вимушена була виконувати об`їзд автомобілю BMW 3161 на мінімально можливій швидкості по зустрічній смузі руху, переконавшись у безпеці подальшого руху з наступним поверненням в свою смугу. При здійсненні цього маневру водій BMW 3161 відкотився назад, що спричинило невелике торкання двох автомобілів.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_1 10 листопада 2021 року біля 08 години 30 хвилин, він керуючи автомобілем BMW 3161 НОМЕР_1 зупинився напроти входу до гімназії №2 за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 2 для того щоб поправити ремінь безпеки дитини, яка сиділа позаду. При зупинці автомобілю було увімкнено аварійну сигналізацію. В цей момент він відчув удар з правого боку заднього бамперу автомобілю від рухаючого поряд автомобілю марки «Peugeot 2008», д.н.з. НОМЕР_2 . З моменту зупинки автомобілю BMW 3161 і до моменту зіткнення автомобілів пройшло біля 3-4 хвилин.

Так, вина ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах у вчиненні інкримінованого їй правопорушення ґрунтується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №147517 від 10 листопада 2021 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 листопада 2021 року, поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 які були дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції.

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним порушенням вказаної норми матеріального права є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто правопорушенням по даній нормі матеріального права є саме порушення учасниками дорожнього руху ПДР, а не допуск зіткнення з іншим автомобілем.

Так, п. 13.1 ПДР зазначає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що схема ДТП містить недостовірний опис розташування місця події, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на те, що будь-яких доказів, окрім пояснень самої ОСОБА_2 щодо невідповідності схеми ДТП матеріали справи не містять.

Зі складеної схеми вбачається, що ОСОБА_2 керувала саме автомобілем «Peugeot 2008», д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, відповідно до матеріалів справи, і водій ОСОБА_2 і водій ОСОБА_1 підтвердили, що ДТП сталася саме по вул. Канатна, біля будинку №2, а саме воріт гімназії №2, що відповідає складеній схемі.

Довід апеляційної скарги про те, що пояснення іншого учасника пригоди, водія BMW 3161 д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 не є доказом вини іншої особи, а мають бути розглянуті критично, оскільки ОСОБА_1 порушено ПДР у частині правил зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки за вищевказане порушення водій ОСОБА_1 особисто поніс відповідальність згідно діючого законодавства.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови суду першої інстанції є непереконливими.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки спростовується вищевикладеним.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева