ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/525/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог ст.36 КУпАП, остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 14.07.2020 року о 13год. 15 хв. в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, біля будинку № 120 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені та дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, 21.07.2020 року о 00год. 02хв. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, біля будинку № 57А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», відмовився у присутності двох свідків.

В діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2021 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що поліцейські не запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, а відразу пропонували проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735. Також зазначає, що судовий розгляд проведено за його відсутності та свідків у цій справі, які не були належним повідомлені про місце, дату та час судового розгляду.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2020 року, посилаючись на те, що він не приймав участі в судовому розгляді в суді першої інстанції та повний текст судової постанови він отримав лише 22.10.2020 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин. Також він зазначає, що аналогічна скарга була подана 23.10.2020 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 , який є автором апеляційної скарги, не з`явився, але на адресу місця мешкання, які зазначена апелянтом в своїй апеляційній скарзі та міститься в матеріалах справи, судом апеляційним судом направлялися судові виклики рекомендованим поштовим повідомлення, але ці виклик повернулися до канцелярії суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною аресою (арк.97-99).

Крім того, належить зазначити, що інших засобів зв`язку, в тому числі номер мобільного телефону ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також інспектора Мішура Є.В. (арк. 94-88, 89-96, 100-102), але останні в судове засідання не з`явилися.

За таких обставин, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який є автором апеляційної скарги, та без участі свідків у цій справі, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови за апеляційними доводами ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №296521 від 21.07.2020 року та ДПР18 №348813 від 14.07.2020 року; письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також на відомості наявних в матеріалах справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано події від 14.07.2020 року та 21.07.2020 року.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348813 від 14.07.2020 року року вбачається, що 14.07.2020 року о 13год. 15 хв. в м. Харкові по вул. Академіка Павлова, біля будинку № 120 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені та дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (арк.1 т.1).

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296521 від 21.07.2020 року, 21.07.2020 року о 00 год. 02 хв. в м. Харкові по пр. Тракторобудівників, біля будинку № 57А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Matiz, д.н.з НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», відмовився у присутності двох свідків (арк.1 т.2).

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

З відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348813 від 14.07.2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, та в графі «Пояснення особи, яка притягається відповідальності, по суті порушення» будь-яких зауважень не зазначив.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296521 від 21.07.2020 року та відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від отримання копії цього протоколу, а також надавати будь-які пояснення.

Поряд з цим, належить врахувати, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколів, ці протоколи складені уповноваженими державними особами і дії службових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки, хоча мав для цього достатньо часу.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів або до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей відеозаписів (арк. 4 т.1, арк. 4 т.2) вбачається, що ОСОБА_1 14.07.2020 року та 21.07.2020 року у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у Харківському обласному наркотичному диспансері.

Відповідно до відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що вони 14.07.2020 року були присутні при тому, як водій ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівників поліції пройти огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у відповідного лікаря фахівця (арк. 5, 6 т.1).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях від 21.07.2020 року зазначили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» (арк.5 т.2).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не можуть бути доказами у справі, так як вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, з огляду на те, що вказані свідки в своїх письмових поясненнях підтвердили, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . У їх присутності вказаний водій категорично відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що засвідчили особистими підписами.

Апелянтом також не надано доказів про те, що вищезазначені свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи мають намір обмовити ОСОБА_1 . Будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не заявляв.

З наявних в матеріалах провадження відеозаписів вбачається, що свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були присутніми під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідність.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 348813 від 14.07.2020 року було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені та дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296521 від 21.07.2020 року працівником поліції зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, розширені зіниці, які не реагують на світло.

Отже, працівники поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до пункту 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння огляд водія проводиться виключно в закладі охорони здоров`я.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що складений відповідний протокол, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами захсиника, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що суд першої інстанції не здійснював заходу щодо виклику ОСОБА_1 та свідків у цій справі, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи (а.с.31-48 т.2).

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков