Провадження № 33/801/121/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2021 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 403210 від 12.07.2021 року, того ж дня о 05 год. 59 хв. у м. Вінниця по пров. Вишенька, 13, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився в КНП ЦТЗ «Соціотерапія», висновок № 1696, алкогольне сп`яніння 1,48 проміле, 1,44 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 адвокат Мишковська Т. М., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення процесуального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Вказала, що висновок суду про наявність вини в діях ОСОБА_1 не відповідає дійсності, так як його вина не доведена належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 винесена судом 02.11.2021 року. В судове засідання цього дня ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно, проте у розгляді справи приймала участь його представник адвокат Мишковська Т. М.

Апеляційна скарга на постанову суду подана представницею ОСОБА_1 адвокатом Мишковською Т. М. 19 січня 2022 року, тобто після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, який закінчився 11.11.2021 року.

Вказані заявником апеляційної скарги причини пропуску строку, а саме те, що копію постанови отримано 10 січня 2022 року, суд вважає неповажними і необґрунтованими.

Як слідує з матеріалів справи представниця ОСОБА_1 - адвокат Мишковська Т. М. була присутня в судовому засіданні 02.11.2021 року, знала про результат розгляду справи відносно ОСОБА_1 та мала можливість звернутись із апеляційною скаргою протягом встановленого законом строку, однак своїм правом не скористалася.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання, в даному випадку, покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

В матеріалах справи докази, які б вказували на поважність причин пропуску ОСОБА_1 чи його представницею строку на оскарження постанови, відсутні та суду не надані.

Згідно п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

В зв`язку з вищевказаним, у клопотанні представниці ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т. М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2021 року необхідно відмовити, а саму скаргу повернути заявниці.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційни суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання представниці ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2021 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук