Провадження № 3-зв/127/3/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іванченко Я.М., розглянувши заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Руслани Вікторівни про самовідвід у справі № 127/35454/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до судді Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В. надійшла справа № 127/35454/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

До початку розгляду справи суддя Романчук Р.В. заявила собі самовідвід з тих підстав, що вона особисто знайома з ОСОБА_1 , оскільки тривалий час працювала головним спеціалістом відділу кадрової роботи, забезпечення діяльності кваліфікаційних комісій та органів суддівського самоврядування Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області, начальником відділу був ОСОБА_1 . Дана обставина може викликати сумнів в неупередженості судді.

Суддя Романчук Р.В. була повідомлена про розгляд поданої нею заяви, однак в судове засідання не з`явилась, що не перешкоджає розгляду цієї заяви.

Розглянувши заяву про самовідвід судді Романчук Р.В. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

При розгляді даної заяви судом враховано, що адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП, має каральний і стримуючий характер.

Таким чином, у даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України встановлені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Пунктом 4 частиною 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п.1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета «Україна-центр» проти України» та ін.)

Консультативна рада європейських суддів у п.12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії»).

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, оскільки суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В. особисто знайома з гр. ОСОБА_1 та раніше перебувала з останнім в трудових відносинах, розгляд нею справи у відношенні ОСОБА_1 може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду по суті такої справи.

За вищезазначених обставин є всі підстави для задоволення заявленого суддею Романчук Р.В. самовідводу з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення даним суддею буде викликати сумнів у неупередженості суду, як з боку учасників судового провадження, так і з боку сторонніх спостерігачів.

Керуючись ст.ст. 221, 245, 294 КУпАП, ст.75 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Руслани Вікторівни про самовідвід у справі № 127/35454/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, задовольнити.

Матеріали справи № 127/35454/21 передати на повторний автоматизований розподіл справ між суддями.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: