Провадження № 33/824/719/2022 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шимка Андрія Олександровича - захисника ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП і провадження по справі закрито за минуванням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови судді, 03 вересня 2021 року о 10 годині 02 хвилин ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом «Хонда» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), на Південному мосту -вул. Зарічна в місті Києві перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем «Тойота» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Своїми діями порушив п.10.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Крім того, будучи учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 вересня 2021 року о 10 годині 02 хвилин, ОСОБА_2 залишив місце пригоди, до якої він був причетний.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Шимко А.О. - захисник ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст.280 КУпАП не було з`ясовано всіх обставин справи, не були досліджені докази,надані стороною апелянта, не було здійснено жодних процесуальних рішень про виклик свідків правопорушення та/або потерпілих осіб, тобто, було застосовано спрощений підхід до розгляду справи, що в результаті призвело до винесення незаконного рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення Дарницький районний суд м. Києва посилався на той факт, що згідно матеріалів справи №753/23555/21 ОСОБА_2 порушив п.10.1 ПДР України о 10 год. 02 хв., на відміну від матеріалів справи №753/23553/21, за якими апелянт порушив п.п.2.3.б та 13.1 ПДР України о 10 год. 02 хв., а тому суд вважав, що ОСОБА_3 вчинив два різні ДТП та відповідно покинув місця двох різних ДТП.

Звертає увагу, що матеріали справи №753/23555/21 не містять жодних належних та явних доказів вини ОСОБА_2 , яка відбулася за участю транспортного засобу«Тойота» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), о 10 год. 02 хв.

Навпаки, з доказів, які були надані стороною апелянта до місцевого суду, а саме з відеозапису, вбачається, що після зіткнення о 10 год. 00 хв. з транспортним засобом «Тойота» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) водій ОСОБА_2 поїхав далі, а тому апелянт таким чином фізично не міг вже через дві хвилини знову здійснити зіткнення із зазначеним автомобілем та знову залишити місце ДТП.

Крім того, вважає, що місцевим судом в оскаржуваному рішенні не було з`ясовано яких пошкоджень зазнали транспортні засоби о 10 год. 02 хв., у той час, як обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за ст.124 КУпАП є саме «спричинення пошкодження транспортних засобів».

Вказує, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови та основні доводи апеляційної скарги, пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст.252 КУпАП суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі не було дотримано.

Так, визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 03 вересня 2021 року о 10 годині 02 хвилин, керуючи мотоциклом «Хонда» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), на Південному мосту - вул. Зарічна в місті Києві, перед початком та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем «Тойота» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Своїми діями порушив п.10.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Встановлено, що будучи учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 вересня 2021 року о 10 годині 02 хвилин, ОСОБА_2 залишив місце пригоди, до якої він був причетний.

За змістом ст.ст.245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За вимогами ст.8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

За змістом п.42 рішення Європейського суду з прав людини «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п.4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно з приписами п.п.1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Проте, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №216357 від 05 листопада 2021 року, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Так, Дарницьким районним судом м. Києва 03 грудня 2021 року було прийнято постанову у справі №753/23553/21 (матеріали даної справи було об`єднано з матеріалами справи 753/23554/21), якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та 122-4 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. за наслідками ДТП, яке сталося 03 вересня 2021 року о 10 год. 00 хв.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом «Хонда» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) по Південному мосту у місті Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Тойота» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), що спричинило пошкодження вище вказаного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.3.б, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вказано, що ОСОБА_2 будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 (а) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Також у постанові зазначено, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень відповідальність, за які передбачена відповідальність за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що того дня він рухався на своєму мотоциклі по Південному мосту, в напрямку його руху стояв затор, а тому, щоб зекономити час він на незначній швидкості продовжив рух між колонами автомобілів та зачепив задню частину автомобіля «Тойота».

Вказав, що зіткнення було настільки незначним, що він просто його не почув та поїхав далі, а вже через 20 хвилин йому зателефонували з поліції та повідомили, що сталося зіткнення, після чого він одразу повернувся на місце події для оформлення всіх матеріалів, і будь-якого умислу покидати місце приходи він не мав.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 вже поніс адміністративну відповідальність за вчинене ним 03 вересня 2021 року ДТП за ст.124 КУпАП, тому вважаю, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку, приймаючи постанову Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року та визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні того самого ДТП.

За таких обставин, висновок судді першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження-закриттю за відсутності в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Шимка Андрія Олександровича - захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник