Номер справи 220/136/22
Номер провадження 3/220/87/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 1 Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, не працює, має на утриманні неповнолітню доньку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , маючи на утриманні малолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, санітарних умов проживання доньки, а саме за місцем проживання 27.01.2022 року приблизно о 11-40 год. комісією з перевірки житлово побутових умов проживання, були виявлені наступні недоліки: в будинку брудно, не прибрано, на стелі чорне павутиння, на підлозі бруд, спальне місце для дитини є, але воно в занедбаному стані, а саме брудна постільна білизна, стіл для самопідготовки дитини є, але також в занедбаному стані, в будинку дуже холодно, продукти харчування є, але в малій кількості.

В судове засідання особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не з`явилася. Про дату та місце розгляду справи повідомлена у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується її підписом. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду вона не направляла та про причини неявки не повідомила. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки вона належно повідомлена про розгляд справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 , у скоєному адміністративному правопорушенні повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, у тому числі свідоцтвом про народження дитини, згідно якого матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 а.с.6) вказана ОСОБА_1 , протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 418855 від 27.01.2022 р., згідно якого викладені обставини скоєного правопорушення (а.с.3); письмовими поясненнями самої правопорушниці, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та на окремому аркуші, відповідно до яких вона свою провину визнала (а.с.4); письмовими поясненнями члена комісії по перевірці житлово побутових умов проживання ОСОБА_3 , в яких вона зазначила що під час перевірки було встановлено що ОСОБА_1 маючи на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків по забезпеченню необхідних умов проживання, навчання та виховання дитини (а.с.10); письмовими поясненнями члена комісії по перевірці житлово побутових умов проживання ОСОБА_4 , в яких вона зазначила що під час перевірки було встановлено що ОСОБА_1 маючи на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків по забезпеченню необхідних умов проживання навчання та виховання дитини (а.с.11); актом обстеження умов проживання від 27.01.2022 року згідно якого в будинку де мешкає неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку брудно, постільні речі у брудному стані, в будинку холодно, продукти харчування в недостатній кількості (а.с.12).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Натомість, у протоколі не було конкретизовано, у який спосіб ОСОБА_1 , ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання своєї малолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Отже, суд вважає недоведеним посилання щодо незабезпечення ОСОБА_1 необхідних умов навчання та виховання своєї дитини, яке їй інкримінується. Натомість, вказане не спростовує наступних висновків суду.

Надані суду докази свідчать про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, положень передбачених ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Аналізуючи зібрані докази по справі, суд приходить до висновку, що діїОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КпАП України, а саме, ОСОБА_1 будучі матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_2 , ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, а саме те, що дані, які б з негативного боку характеризували ОСОБА_1 суду не надані, порушник не працює, має на утриманні неповнолітню доньку, враховуючи ступінь вини ОСОБА_1 у скоєному нею адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, яким є скоєння правопорушення вперше, та відсутність обтяжуючих вину порушника обставин, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, ч. 1 ст. 184 КпАП України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави на розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) -02895834, судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач