Справа № 740/526/22
Провадження № 3/740/309/22
ПОСТАНОВА

іменем України

17 лютого 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 30.01.2022 об 11 годині 37 хвилин по вулиці Першотравнева в с. Сальне Ніжинського району Чернігівської області керував мопедом Мустанг, без номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат 2,75 проміле, чимпорушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав та не оспорював обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім пояснень ОСОБА_1 його вина у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №038956 від 30 січня 2022 року, відеозаписом на оптичному диску, долученому до протоколу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою результатів тестування приладом "Драгер".

Відповідно до підпункту "а" пункут 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

За керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння встановлено адміністративну відповідальність частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП має наслідком адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно із вказаною постановою судом встановлено, що ОСОБА_1 13 січня 2021 року о 21-10 год по вул. Шевченка в с.Сальне Ніжинського району Чернігівської області керував мопедом марки Мустанг, державний номерний знак відсутній, в порушення п. 2.9. «а» ПДР перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Відомості про інші постанови, якими ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, доказів вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, оскільки попереднє правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинено ним 13.01.2021, а правопорушення за фактом якого проводиться розгляд у даній справі - 30.01.2022, тобто більш ніж через рік, у зв"язку з чим кваліфікуюча ознака повторності протягом року відсутня.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення .

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

Таким чином, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч. 2 ст.130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

При накладенні стягнення суд враховує, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з довідкою за підписом начальника САП Ніжинського РВП ГУНП відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», вкладка «ГСЦ Посвідчення водія» інформація щодо отримання посвідчення водія ОСОБА_1 відсутня. Отже, у ОСОБА_1 відсутній статус водія у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, ст. 130 КУпАП, а відповідно і підстави для накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, якого він не має.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, за якою він притягується до відповідальності, у виді штрафу, оскільки особі, що скоїла адміністративне правопорушення, необхідно призначити стягнення необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. 33, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп. судового збору на користь держави.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу сумі 34 000 грн та витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь