н/п 3/490/1133/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________ПОСТАНОВА
04 лютого 2022 року м. Миколаїв
Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Тішко Д.А., за участю захисника, розглянувши справу про притягнення
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, номер облікової картки платника податків не відомий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -
Згідно до протоколу серії ААБ №301545 від 20.12.2022 року, ОСОБА_1 , 20.12.2021 року о 21год 30 хв керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по просп. Героїв України біля буд.9Т, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація руху, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Крім того, згідно до протоколу серії ААБ №298197 від 20.12.2022 року, ОСОБА_1 , 20.12.2021 року о 22год 40хв керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по просп. Героїв України біля буд.105, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація руху, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В судовому засіданні, адвокат Пірог С.В. пояснив, що 20.12.2021 року о 21год 30хв ОСОБА_1 за кермом не перебував, автомобіль був припаркований на паркові біля супермаркету. ОСОБА_1 повідомив, що він не управляв транспортним засобом, а за такого немає підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, 20.12.2022 року о 22год 40хв ОСОБА_1 перебуваючи на авто майданчику не перебуваючи за кермом авто, до нього підішли працівники поліції та почали до нього чіплятися та складати протокол. Оскільки працівниками поліції не було надано доказів підтвердження керування транспортним засобом ОСОБА_1 просив провадження по справі закрити.
Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
Так, згідно протоколу серії ААБ №301545 від 20.12.2022 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, згідно протоколу серії ААБ №298197 від 20.12.2022 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом досліджено відеозапис з нагрудної камери від 20.12.2021 року згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи біля т.з. Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_1 , на паркувальному майданчику, спілкується з працівниками поліції. На відрізку відеофайлу 22год 00хв 10сек працівники поліції зачитують зміст протоколу та відео обривається, права та обов`язки не було роз`яснення, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння не зафіксовано. Крім того в ході відео файлу наданого до протоколу не вбачається пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в медичному закладі. Права та обов`язки передбаченого ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП і повідомлення щодо розгляду адміністративної справи не роз`яснено не на відеофайлі, не в протоколі не міститься про це підпису. Крім того на більшій частині фідеофайлів відсутній звук.
Також судом досліджено відеофайл від 20.12.2021 року щодо другого епізоду, відеозапис починається о 22год 40хв 58 сек. При цьому із наданих відео файлів взагалі не вбачається момент керування та зупинки транспортного засобу. На наданому відеофайлі працівники поліції складають протокол про притягнення до адміністративної відповідальності та зачитують права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того відеофайл приривається та частково зникає звук відеозаписів.
Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, обов`язковим під час розгляду справ щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП є встановлення того, що особа керувала транспортним засобом.
Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто, з метою керування. Проте, зазначення «водій» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні статті 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.
Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченогост. 130 КУпАП.
З наданого відеозаписах не вбачається саме факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відео лише видно, що він стояв біля транспортного засобу, двигун якого не працював та які і не вбачається, що транспортний засіб «Mercedes-Benz E220» номерний знак НОМЕР_1 , рухався та був зупинений працівниками поліції.
Верховний Суд у справі № 338/1/17 від 26.04.2018 у своїй постанові роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожньогоруху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Для підтвердження порушенняПравил дорожнього рухуУкраїни, відповідно дост. 251 КУпАП,працівники мають надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 № 100, поліція використовує технічні засоби нагрудні відеокамери (відеореєстратори).
Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).
Відповідно до п. 3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.
Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
Портативний відеореєстратор був увімкнений не з самого початку виконання службових обов`язків поліцейського, а також вказаний відеозапис вівся з перервами, що є порушенням Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100.
Статтею 62 Конституції Українизакріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно з положеннями статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно дост. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Відповідно до статті 247п.1КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.
Суддя Тішко Д.А.