Справа № 3/229/314/2022
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м.Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., за участю секретаря судового засідання Головченко Ю.О.,
розглянувши матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Ярославль, Росія, громадянина України, має вищу освіту, працює заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією №33 від 10 січня 2022 року - 01.02.2020 ОСОБА_1 , тимчасово виконуючи обов"язки командира військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи в робочому кабінеті, не повідомив у встановленому Законом випадку безпосереднього керівника, про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання Наказу від 01.02.2020 за №34 про виплату винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону в січні 2020 року особовому складу військової частини НОМЕР_2 в тому числі і собі, у розмірі 17 000 грн., пропорційно дням безпосередньої участі у кількості 23 доби, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією №34 від 10 січня 2022 року - 01.02.2020 ОСОБА_1 , тимчасово виконуючи обов"язки командира військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи в робочому кабінеті, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання Наказу від 01.02.2020 за №34 про виплату винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону в січні 2020 року особовому складу військової частини НОМЕР_2 в тому числі і собі, у розмірі 17000 грн., пропорційно дням безпосередньої участі у кількості 23 доби, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, не визнав. Суду пояснив, що 12.08.2021р він був звільнений по закінченню контракта. З 18.10.2021року знову призвався і працює зараз заступником начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 . В січні 2020року він тимчасово виконував обов"язки командира військової частини НОМЕР_2 . Діючим законодавством передбачена виплата винагороди за безпосередню участь в операції об"єднаних сил на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону 17000грн пропорційно дням безпосередньої участі. Проєкт Наказу готує старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини. Потім наказ проходить погодження з начальником штабу, старшим помічником з кадрів і стройової частини, помічником командира з правової роботи, начальником фінансово-економічної служби. Останній підписує командир військової частини. Додатки до наказу готує старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової служби. Він дійсно підписував наказ №34, але додатків він не бачив. Що він був включений в цей додаток, він не знав. Тому не міг повідомляти про конфлікт інтересів. Дні входу та виходу з пунктів першого ешелону перевіряє і виставляє в додатку до наказу старший помічник начальника штабу з кадрів. 17000грн сума визначена законодавством. Крім того, його перевіряло північно східне теруправління внутрішнього аудиту. Збитків не було виявлено. Винуватим себе не визнає, вважає, що він нічого не порушив.

Прокурор в судове засідання не з"явився. про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки не повідомив, заяву про відкладення не надав.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Дії особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, підлягають оцінці у контексті положень ст.9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається, як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Відсутність хоча б одного з цих елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Частиною першою ст.172-7 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; частиною другою вказаної статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується виключно умисною формою вини.
Згідно з примітками до вказаної статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції"; під реальним конфліктом інтересів у цій статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
При цьому, відповідно до ст.1 цього Закону в частині визначення понять, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Таким чином, конфлікт інтересів можливий за наявності двох умов: 1) суперечність між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями; 2) наявність реальної чи потенційної можливості конфлікту негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.
Тобто конфлікт інтересів наявний лише тоді, коли зазначена суперечність між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями вже фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення (вчинення або невчинення дій), а також тоді коли вона потенційно може вплинути на них.
Так, вирішуючи питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КУпАП, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, а також для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, встановлення яких має бути відображено як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду:
1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;
2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;
3) наявність повноважень на прийняття рішення;
4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.
Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.
При цьому для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування лише приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.
Згідно зі статтею 28 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією №33 та №34 від 10 січня 2022 року, приватний інтерес ОСОБА_1 обумовлюється тим, що останній, підписуючи вищезазначений наказ, надає дозвіл на виплату винагороди (як начальнику штабу-першому заступнику командира військової частини) з метою отримання ним додаткових грошових коштів для задоволення власних потреб.
ОСОБА_1 тимчасово виконуючи обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 був наділений повноваженнями щодо надання винагороди особовому складу в тому числі і собі, та мав особисту зацікавленність (майновий інтерес), що полягав у можливості отримання певних матеріальних благ, покращення його матеріального становища, що свідчить про перебування в умовах реальнього конфлікту інтересів, але за даних обставин останній не повідомив про це безпосереднього керівника та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.
Суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями зумовлена тим, що під час підписання Наказу від 01.02.2020 за №34 про встановлення винагороди особового складу військової частини НОМЕР_2 , в тому числі і собі, був змушений шукати баланс між приватним інтересом, що полягає у можливості отримання ним певних матеріальних благ, грошових коштів та необхідністю виконувати повноваження в інтересах військової частини НОМЕР_2 , та повідомити про наявність у нього конфлікту інтересів.
Суд не погоджується з такими доводами зазначеними у протоколах про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією №33 та №34 від 10 січня 2022 року, з наступних підстав.
Відповідно до п.1 Наказу міністерства оборони України №67 від 10.02.2016 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», який діяв на час складання вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, в якій встановлено фіксований розмір винагороди, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. для всіх військовослужбовців, які беруть безпосередню участь військовослужбовців у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, виконанні бойових завдань на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ) і в акваторії Азовського моря, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою: на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону оборони; виконання бойових завдань на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ), в акваторії Азовського моря; участь у заходах з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Згідно з п.5 Наказу міністерства оборони України №67 від 10.02.2016 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», який діяв на час складання вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, командирам (начальникам) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) виплату винагороди здійснювати в межах видатків на грошове забезпечення, затверджених у кошторисах на відповідний рік.
Відповідно до п.6 Наказу міністерства оборони України №67 від 10.02.2016 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», який діяв на час складання вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, вказаний наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських.
Отже, питання виплати винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону, визначення розміру такої винагороди, визначення суб`єктів які мають право отримувати таку винагороду встановлюється та регламентується виключно наказом міністерства оборони України №67 від 10.02.2016 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», який діяв на час складання, вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією, а отже ОСОБА_1 підписуючи Наказ від 01.02.2020 за №34 про виплату винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону не встановлював самостійно розмір такої винагороди, не визначав самостійно суб`єктів, які отримають таку винагороду, а лише виконував своїми діями Наказ міністерства оборони України №67 від 10.02.2016, отже ОСОБА_1 не вчиняв дії в умовах реального конфлікту інтересів під час підписання наказу від 01.02.2020 за №34 про виплату винагороди за безпосередню участь в операції об`єднаних сил на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону та не повинен був повідомляти керівника про можливий реальний конфлікт інтересів перед його підписанням.
Крім того, з матеріалів вбачається, що додаток до наказу № 31 від 01 лютого 2020року , в якому визначена винагорода за безпосередню участь в операції об"єднаних сил на лінії бойового зіткненя на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону в січні 2020року складений і підписаний старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , що підтверджує доводи ОСОБА_1 щодо не визначення ним розміру цієї винагороди.
У даному випадку також, суд зважає на приписи статті 62 Конституції України, де обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що в його діях відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.36, 172-7, 221, 245, 247-249, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: Т.Л.Панова