Справа № 359/5368/21 Головуючий в суді І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/824/228/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Суд першої інстанції виходив з того, що 7 червня 2021 року о 00 год. 12 хв. в м. Борисполі Київської області по вул. Тургенєва 39, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння він в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що мотивувальна частина постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником Національної поліції, з грубим порушенням норм чинного законодавства України.

Зазначає, що поліцейськими не було встановлено усіх об`єктивних обставин справи, оскільки в доданих до справи матеріалах відсутні докази, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Слова поліцейського, що у них є свідки ніби, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на підставі чого у ОСОБА_1 й вимагали пред`явити посвідчення водія, були вигадкою, бо наявність даних свідків і їх свідчення в матеріалах справи нічим не обґрунтовані, оскільки не зрозуміло як вони з`явилися на місці складання протоколу в пізній час доби, коли не являються мешканцями цього району.

Крім цього вказує, що в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, складений 7 червня 2021 року, про те ніби то ОСОБА_1 доставили до закладуохорони здоров`я для проходження огляду, але даний огляд не проводився. Вказує, що даний документ і є спростуванням дій працівників поліції, щодо категоричної відмови від проходження освідування, оскільки ОСОБА_1 даного документу не бачив до судового розгляду взагалі.

Вважає, що його стан сп`яніння не доведено належними доказами, а тому такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката - Кащука С.С., дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 003849 від 7 червня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала; відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах застосував до нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Враховуючи відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, що було зафіксовано на відеозапис, у поліцейського не було обов`язку направляти водія до медичного закладу.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять беззаперечних, належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі обставини підтверджуються оцінкою наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №003849 від 7 червня 2021 року, 07 червня 2021 року о 00 год. 12 хв. в м. Борисполі Київської області по вул. Тургенєва 39, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння він в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився в присутності двох свідків (а.с.2).

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 07 червня 2021 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 5-6).

Із пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що 7 червня 2021 року о 00:12 год. на вулиці між ним та ОСОБА_1 виник конфлікт, а саме ОСОБА_1 висловлювався грубо по відношенню до брата ОСОБА_2 , ОСОБА_3 після чого вони вирішили викликати поліцію, оскільки ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння почав керувати транспортним засобом (а.с.7).

У рапорті інспектора взводу 2 роти 3 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області, лейтенанта поліції Степаненка К. вказано, що перебуваючи у складі екіпажу Лемур 103 ( ОСОБА_4 ) отримали виклик, що водій шевролет лачетті, днз НОМЕР_1 можливо перебуває в стані сп`яніння та переганяє машину до будинку. По прибуттю на місце зустрілися із заявником ОСОБА_2 , який повідомив, що дане авто щойно переїхало на іншу сторону дороги, а водій ймовірно п`яний. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів). Йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі, на що він категорично відмовився у присутності 2х свідків (а.с. 4).

Таким чином, матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, на відео з боді-камери поліцейського № , жінка, що представилась як ОСОБА_1 , також підтвердила, що її чоловік перебував за кермом, на якому «кружляв» біля двору.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.

Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 неодноразово дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності , підтверджена іншими доказами по справі.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана