Справа №766/5892/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е.,

за участю секретаря: Бівалькевич А.Р.,

особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності Морозенко О.Г.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 29.03.2021 року о 20:39 годині в м. Херсоні вул.Кольцова, 41, передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , «Volkswagen Passat» НОМЕР_2 по вул.Бучми, 2, м.Херсон в стані алкогольного сп`яніння.

Своїми діями, ОСОБА_1 , порушив п. 2.9г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

У діях ОСОБА_1 , вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 , свою провину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечував проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначив, що жодних доказів поліцейськими надано не було, оскільки він не є і не був власником вказаного транспортного засобу. Крім того, пояснив, що дійсно перебував в тз у якості пасажира, коли вони з ОСОБА_2 поїхали до магазину за продуктами, після розпивання спиртних напоїв, однак власником на той час була ОСОБА_2 (на підставі усної домовленості з ОСОБА_3 , який придбав на підставі усної домовленості тз у громадянина Молдови), яка повідомила тоді поліцію про те, що він є власником, а він розгубився і підтвердив це, тому провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення. В підтвердження викладеного надав копії свідоцтв про реєстрацію тз.

Також в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які дали покази аналогічні поясненням ОСОБА_1 .

Крім того в інтересах останнього під час судового розгляду діяла захисник Морозенко О.Г., яка з приводу матеріалів про адміністративні правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_1 , в судовому засіданні зазначила, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів, висновки викладені в протоколі не відповідають обставинам справи.

Не зважаючи на заперечення захисника та ОСОБА_1 , з приводу складеного щодо нього протоколу про адміністративну правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, вина останнього у вчиненні правопорушення підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №411719 від 29.03.2021 року, в якому викладено обставини вчиненого правопорушення, а саме: ОСОБА_1 29.03.2021 року о 20:39 годині в м. Херсоні вул.Кольцова, 41, передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , «Volkswagen Passat» НОМЕР_2 по вул.Бучми, 2, м.Херсон в стані алкогольного сп`яніння;

- безперервним відеофайлом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.03.2021 року підтверджують, що він передав їй керування транспортним засобом «Volkswagen Passat» НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння;

- копією рапорту та результату приладу Драгер на імя ОСОБА_2 ;

-довідкою начальника ВАП, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 , протягом року за ст.130 КУпАП не притягувався;

-інформаційною довідкою відповідно до якої ОСОБА_1 видавалося водійське посвідчення.

Оцінюючи надані під час судового розгляду пояснення та додані матеріали, покази свідків, оглянувши відеозапис, дослідивши матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення, який є свідченням допущених порушень ПДР ОСОБА_1 , та обставин, оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що вони узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення і беззаперечно вказують на наявність в діях останнього правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннямист.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами статті 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «г» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами та доповненнями), за статтею 130 КпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

Крім цього, відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Відповідно до п. 2 Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що проявилось у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, підлягає доведенню наступні факти, зокрема: керування транспортним засобом особою, якій передано керування транспортним засобом; перебування водія, якому передано керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів; проінформованість особи, яка передала керування транспортним засобом, щодо перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, в стані такого сп`яніння; належність особі чи відомості щодо наявності у нього права розпоряджатися в частині користування такого транспортного засобу, керування яким передано іншій особі. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, керування ОСОБА_2 тз в стані алкогольного сп`яніння та проінформованість про це ОСОБА_1 , ним та нею, не оспорюється та підтверджено в судовому засіданні, щодо відомостей наявності у ОСОБА_1 права розпоряджатися в частині користування такого транспортного засобу, то вони не спростовані під час розгляду справи, оскільки не лише право власності на тз, є підставою для відповідальності, тобто ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9. «г» Правил дорожнього руху України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, досліджені судом докази, встановлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , є належним підтвердженням допущеного останнім порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ставити їх під сумнів підстав немає, останні доводять факт інкримінованих ОСОБА_1 , протиправних дій.

Доказів, які б могли підтвердити версію ОСОБА_1 та його захисника, в процесі судового розгляду не встановлено.

Позицію захисника, ОСОБА_1 та свідків, суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності і до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Щодо того, що ОСОБА_1 перебував в тз у якості пасажира, коли вони з ОСОБА_2 поїхали до магазину за продуктами, після розпивання спиртних напоїв, однак власником на той час була ОСОБА_2 (на підставі усної домовленості з ОСОБА_3 , який придбав на підставі усної домовленості тз у громадянина Молдови), яка повідомила тоді поліцію про те, що він є власником, а він розгубився і підтвердив це.

Слід зазначити, що викладене спростовуються, безперервним відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомляють, що саме він має права розпорядження в частині користування цим транспортним засобом.

Вище наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що уповноважені особи підрозділу патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , встановили всі обставини його скоєння.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності виходжу з наступного.

Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчиненого правопорушення, правила, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.33, 34, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст.250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

(Рахунок отримувача: UA0021001, Одержувач ГУК у м.Херсон обл /Херсон обл../21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СуддяВ. Е. Дорошинська