Провадження № 3/161/572/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 17 лютого 2022 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 грудня 2021 року серії ААБ №075353 ОСОБА_1 02 грудня 2021 року о 12 год. 55 хв. у с. Коршовець по вул. Садовій, 5, керував автомобілем Skoda Octavia, НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме - звужені зіниці, які не реагували на світло, неприродня блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.5 ПДР, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав присутній у судовому його захисник адвокат Плечук О.П., узагальнені доводи якого зводяться до такого:

1) захисник стверджує, що поліцейські не з`ясували, коли саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а оскільки автомобіль стояв нерухомим та без заведеного двигуна, не можливо стверджувати, що ОСОБА_1 керував ним;

2) викривальні покази ОСОБА_1 , наведені в його письмових поясненнях та відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, захисник вважає недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_1 не є фахівцем в галузі права;

3) при складенні адміністративних матеріалів був залучений лише один свідок.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та переглянувши відеозапис події, суддя дійшов таких висновків.

На переконання судді винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення, в якому міститься відмітка ОСОБА_1 про згоду з протоколом та вживання ним наркотичних засобів;

2) письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , в яких вказано, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

3) письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких вказано, що він дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

4) відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду;

5) показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , який показав, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

6) показами допитаного у судовому засіданні ОСОБА_1 , який показав, що дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суддя відхиляє доводи захисника, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки вони суперечить показам самого ОСОБА_1 , який безпосередньо у судовому засіданні вказав, що до того, як до нього підійшли працівники поліції, він керував автомобілем, а також показам свідка ОСОБА_2 , який надав аналогічні покази.

Міркування захисника про приїзд поліції через деякий час після зупинки транспортного засобу та вимкнення двигуна не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, адже сама сторона захисту вказує, що між цими подіями минуло 30 хвилин, тобто, незначний проміжок часу.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 помилково надав викривальні покази щодо себе працівникам поліції, спростовуються як відеозаписом події, з якого не вбачається вчинення будь-якого тиску на ОСОБА_1 , так і його поведінкою у судовому засіданні, де відсутні будь-які працівники поліції, або сторона обвинувачення як така, жодного тиску як на ОСОБА_1 , так і на свідка ОСОБА_2 не чинилося, але вони обоє надали свідчення, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Посилання захисника на необізнаність ОСОБА_1 про наявну адміністративну відповідальність за відмову від проходження огляду, суддя відхиляє, оскільки згідно ч.2 ст.68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Доводи захисника про необхідність залучення двох свідків правопорушення, суддя відхиляє, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, наявність двох свідків обов`язкове виключно, якщо:

1) огляд проводиться поліцейським на місці події;

2) при такому огляді неможливо застосувати технічні засоби відеозапису.

В даному випадку ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд у закладі охорони здоров`я, а не на місці події, а тому будь-яке залучення свідків для його проходження не передбачалося.

Жодним іншим положенням КУпАП не встановлено фіксування відмови від проходження огляду саме показами не менше двох свідків, а зважаючи на наявний відеозапис події та покази самого ОСОБА_1 , який визнає факт відмови безпосередньо у судовому засіданні, цей факт є підтверджений належними та допустимими доказами.

Посилання захисника на недопустимість доданого відеозапису події суддя відхиляє, оскільки його зміст узгоджується з іншими доказами у справі показами самого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 ,

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують правопорушення суддя не вбачає.

Отже, враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34 000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк