Єдиний унікальний номер 741/1001/21
Провадження № 3/741/5/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 18 лютого 2022 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

та захисника адвоката Кишені В.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол серії ДПР18 № 474406), передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера,

встановив:

16 серпня 2021 року до суду надійшов зазначений протокол про адміністративне правопорушення, суть якого зводиться до того, що 27 липня 2021 року о 23 годині 45 хвилин в м. Ніжин Чернігівської області по вул. Челюскіна ОСОБА_1 керував транспортним засобом (автомобілем) «ЗАЗ DAEWOO T13110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю, пояснив, що 27 липня 2021 року він перебував у м. Ніжині Чернігівської області по вул. Челюскіна для того, щоб відремонтувати свій автомобіль. Коли він рухався на автомобілі, то позаду побачив автомобіль поліції з увімкненими червоними проблисковими маячками. У зв`язку із цим він ( ОСОБА_1 ) зупинив автомобіль, після чого до нього підійшли працівники поліції, забрали у нього документи та запросили його до службового автомобіля. Поліцейський повідомив, що він відчуває від нього ( ОСОБА_1 ) запах алкоголю. У нього ( ОСОБА_1 ) була прооперована нога, яка оброблялася йодом. Він ( ОСОБА_1 ) відповів, що в обіди випив пляшку безалкогольного пива. Поліцейський запропонував йому ( ОСОБА_1 ) продути прилад «Драгер» або поїхати в лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Він ( ОСОБА_1 ) погодився та продув прилад «Драгер», який показав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський не повіз його ( ОСОБА_1 ) в лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча він не погодився з тим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та наполягав на проходженні огляду в лікарні. У зв`язку із цим він ( ОСОБА_1 ) відмовився підписувати будь-які документи. Поліцейський не повідомляв йому ( ОСОБА_1 ) причини зупинки транспортного засобу. Поліцейський спочатку не проводив відеофіксацію. Результат приладу «Драгер» ні йому ( ОСОБА_1 ), ні свідкам, поліцейський не показував, а лише повідомив, що результат був 0,48 проміле. Він ( ОСОБА_1 ) не оскаржував дії поліцейського.

У судовому засіданні захисник подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, суть яких зводиться до того, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився без залучення свідків, ОСОБА_1 не було доставлено до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, хоча останній наполягав на цьому. Поліцейський взагалі не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. У ОСОБА_1 не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, він є інвалідом ІІІ групи та за станом здоров`я взагалі не вживає алкогольні напої. Відеозапис, який долучений до матеріалів справи є фрагментним та не інформативним. У матеріалах справи відсутні дані щодо своєчасного проведення повірки та калібрування приладу «Драгер». З цих підстав захисник просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та на збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допустима норма вмісту алкоголю в крові водія в Україні становить 0,2 проміле.

Порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, відповідно до яких огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У судовому засіданні встановлено, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а саме після висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатом проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» поліцейський не забезпечив проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, даний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсним, оскільки він проведений з порушенням вимог Інструкції.

У матеріалах справи міститься відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, однак при оцінці наданого поліцейським відеозапису суд звертає увагу на те, що на ньому зафіксовано події, які відбувалися 1 березня 2017 року з 14 години 55 хвилин 01 секунда до 16 години 11 хвилин 40 секунд, тобто більш ніж за 4 роки до дати події, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 474406, а тому цей відеозапис не може визнаватися належним та допустимим доказом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на підставі доказів, які долучені до протоколу, та доказів, які було отримано у судовому засіданні, неможливо встановити наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , тобто версія події, яка викладена у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка уповноважена на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і його склад в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Киреєв