Справа № 461/9889/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/1771/21 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Льво07 лютого 2021 рокува від 09 березня 2021 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м.Львова від 09 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з постановою 20 листопада 2020 року, близько 21 год. 28 хв., в м. Львів на проспекті Чорновола, буд. 10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SkodaFabia д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря нарколога та підтвердився висновком №001071 від 20 листопада 2020 року. Дані дії особи що притягається до адміністративної відповідальності, органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування покликається на те, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального законодавства.

Зазначає, що належним чином не був повідомлений про розгляд справи, а про наявність постанови суду дізнався 11 листопада 2021 р. після арешту його рахунків Державною виконавчою службою, відтак вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне провадження.

Вказує, що правопорушення було вчинено 20 листопада 2020 року, постанову суду першої інстанції винесено 09.03.2021 року й тільки після цього, 17.03.2021 р. набули чинності зміни, якими визначено нову санкцію ч.1 ст.130 КУпАП, що передбачає відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.). З огляду це апелянт вважає, що суд притягнув його до відповідальності за неналежною санкцією.

Крім того зазначає, що суд не врахував пропущений строк на накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки згідно ч.2 ст.38 КУпАП в редакції 21.11.2020 р., на момент вчинення ОСОБА_1 правопорушення, строк накладення стягнення становив 3 (три) місяці з дня вчинення такого правопорушення, тому адміністративне стягнення було накладено судом після закінчення даного строку.

23.12.2021 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин.

21.01.2022 від захисника адвоката Орленко В.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторін.

07.02.2022 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 та його захисника адвоката Орленко В.В. в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного провадження слід поновити, постанову судді скасувати з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Щодо визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд погоджується з доводами суду першої інстанції в цій частині, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 033747 від 20 листопада 2020 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських; висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій №001071.

Оскільки винність ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами, суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9-А ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, Законом України №1231-ІХ від 16.02.2021 року, який вступив в законну силу 17.03.2021 року статтю 38 КУпАП доповнено частиною шостою, згідно якої адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Тобто за своєю суттю зазначені зміни мають наслідком погіршення становища особи.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.5 Рішення Конституційного Суду України від 13.03.2012 року №6-рп Конституційний Суд України у своїх рішеннях вже висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення 20.11.2020 року, тобто до набрання законної сили Законом України №1231-ІХ від 16.02.2021 року, а тому такий не може бути до нього застосований, оскільки погіршує становище ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП (в редакції Закону України №114-ІХ від 19.09.2019 року) якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033747 від 20.11.2020 року правопорушення мало місце 20 листопада 2020 року.

Оскаржуваною постановою суду адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено 09.03.2021 року, тобто за межами тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП (в редакції Закону України №114-ІХ від 19.09.2019 року).

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що судом першої інстанції стягнення на ОСОБА_1 накладено за межами законодавчо встановленого строку, а тому постанова суду відносно останнього підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Галицького районного суду м.Львова від 09 березня 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 09 березня 2021 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич