328/2434/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2022 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна Ольга Миколаївна, розглянувши справу за матеріалами, що надійшли з відділення поліції № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1ст.130 КУпАП,

встановила:

Інспектором СРППВП №3 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області Зінченком С.Ю. В.С. відносно ОСОБА_1 01.09.2021 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №104735 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із вказаним протоколом, 01.09.2021 о 15-00 годині громадянин ОСОБА_1 в м. Токмак по вул. Жовтневій керував мопедом «Дельта» без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та в КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР відмовився, від керування був відсторонений, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що в зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час на своєму мопеді їхав з магазину, коли приблизно 10 метрів не доїхав до свого будинку, був зупинений працівниками поліції. Він від них не тікав, дочекався, коли вони до нього підійшли. Після чого працівник поліції сказав, що від нього йде запах алкоголю та в нього червоні очі, та йому було запропоновано проїхати до медичного закладу на освідування, на місці пройти огляд йому не пропонували. Він від освідування не відмовлявся, його права йому не роз`яснялися, в його присутності протокол про адміністративне правопорушення не складався. Потім з двору вийшла його цивільна дружина та працівники поліції поїхали, а він покотив мопед додому. Також до них підходив сусід ОСОБА_2 та просив, щоб працівники поліції його відпустили, бо він старий. Він в той день спиртного не вживав, взагалі спиртне не вживає, бо хворіє. Про існування справи про адміністративне правопорушення він дізнався тільки після отримання повістки до суду.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням та в присутності ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 та коли побачив, що по вулиці недалеко від його двору стоїть автомобіль ДПС, біля якого знаходиться на мотоциклі ОСОБА_1 , який розмовляє з працівниками поліції, то підійшов до них. Коли він підійшов, всі мовчали, він просив відпустити діда, після чого працівники поліції сіли в свій автомобіль та поїхали.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням та в присутності ОСОБА_1 свідок ОСОБА_4 пояснила, що є цивільною дружиною ОСОБА_1 . Той поїхав на мопеді до магазину, довго не повертався, коли вона вийшла на двір, то побачила, як недалеко від їх будинку, на вулиці, ОСОБА_1 розмовляє з працівниками поліції. Вона спитала, що сталося, ті не відповіли та поїхали.

Крім того, від ОСОБА_1 на адресу суду надійшли письмові заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення, в якому він, посилаючись на те, що на місці зупинки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому, через похилий вік, спочатку не розумів що відбувається, потім документи на «Драгер» на місці йому не пред`явили, також працівниками поліції було проігноровано його прохання залучити свідків. Крім того, йому не роз`яснили його права та наслідки відмови від проходження перевірки на місці зупинки за допомогою пристрою (драгер). Після цього працівник патрульної поліції, нічого не пояснюючи, дозволив йому на мопеді «Дельта» рухатись далі. Також, в протоколі відсутній його підпис та відсутній запис про відмову від підпису протоколу, тим самим протокол не відповідає вимогам змісту протоколу про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 256 КУпАП. Крім того зазначає, що поліцейські зазначили ознаки алкогольного сп`яніння, але у направленні у відповідних рядках, не вписали за допомогою яких засобів здійснювався даний огляд і які його результати. Ніяким чином не зазначено, що він відмовляється від проходження огляду (ні запису у самому нижньому рядку, ні підпису особи). протокол про адміністративне порушення, та інші матеріали додані до справи в його присутності та присутності свідка не складалися. Зазначає, що докази поліції це протокол складений с помилками, відеозапис на якому не фіксуються ознаки сп`яніння і відмова від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння, направлення на медичний огляд в якому взагалі половина бланку не заповнена, тому вважає, що ці докази є неналежними та недопустимими.

За вказаних обставин, просить суд закрити справу № 328/2434/21 про адміністративне правопорушення щодо нього за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшла до таких висновків.

Так, відповідно до положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння або відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Таким чином, допустимими та належними доказами у справі має бути підтверджено як факт керування особою транспортним засобом, так і перебування її в стані алкогольного сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 225068 від 01вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

До протоколу, в якості доказів додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; копію постанови серії БАВ № 590261 від 01.09.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП; рапорт інспектора СРПП ВП№3 Зінченка С.Ю. про проведення безперервної фіксації правопорушення та диск для лазерних систем зчитування із записом.

Однак, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можна вважати достатніми та допустимими доказами виходячи з наступного.

За змістом ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Згідно з п.п. 4, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Аналогічне передбачено п.п. 7, 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Згідно з п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічне вбачається з п. 6 розділу 10 наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

З переглянутого в суді долученого відеозапису, на якому містяться пропозиції співробітника поліції на адресу ОСОБА_1 щодо тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, вбачається, що спочатку ОСОБА_1 відповідає нерозбірливо, а після повторного озвучення зазначеної пропозиції, запис переривається, що унеможливлює почути відповідь останнього щодо його згоди чи відмови від такого тестування.

Сам ОСОБА_1 наголошує на тому, що він погано чує та не зразу зрозумів, що йому казав співробітник поліції, проте не заперечував щодо проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння.

Тим самим, відео-фіксація є фрагментальною та такою, що не підтверджує всіх обставин справи, у зв`язку із чим впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення та не спростовує пояснення ОСОБА_1 про те, що останній погодився на огляд на стан сп`яніння, а тому даний відеозапис сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, в якому наявний запис про відмову ОСОБА_1 від підпису, складено без участі свідків, які за відсутності належної відеофіксації правопорушення, могли б підтвердити факт адміністративного правопорушення та складання вказаних процесуальних документів, а тому на думку суду також не можуть бути доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, оскільки викладені в них обставини не підтверджені іншими доказами.

За вказаних обставин, посилання працівника поліції у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку від проходження медичного огляду є безпідставним, оскільки не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, положення ст. 266 КУпАП та вищевказаних підзаконних нормативних актів, які регламентують порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, сформовані матеріали про адміністративне правопорушення викликають сумнів у справжності обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та не свідчать про належну відмову водія ОСОБА_1 від медичного огляду на стан сп`яніння, що є безумовною підставою для визнання процедури огляду на стан сп`яніння недійсним, як прямо передбачено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

За вказаних обставин, суддя не може взяти даний протокол, направлення та епізодичний відеозапис з місця зупинки мопеда за основу доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки наявність чи відсутність стану сп`яніння у водія встановлюється лише на підставі огляду, проведеного у відповідності до вимог закону, а відмова ОСОБА_1 від такого огляду визнана недійсною, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06 червня 2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

В матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, немає.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, передбачено, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09 вересня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15 травня 2018 року у справі «Надточій проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року Європейський суд з прав людини вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не знайшло свого підтвердження, а тому його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: