Справа № 462/3681/19
ПОСТАНОВА

27 січня 2022 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді: Ліуша А.І.,

за участю секретаря: Настасяк Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові подання провідного інспектора Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання щодо звільнення від покарання ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

постановою Залізничного районного суду міста Львова від 06 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України пАП та накладено стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт.

Заступник начальника Залізничного РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області звернувся до суду із поданням про вирішення питання щодо звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови суду.

В обґрунтування подання покликається на те, що з 18 листопада 2019 року встановити місце перебування правопорушника ОСОБА_1 є неможливим, строк давності виконання постанови суду минув.

У судовому засіданні представник органу пробації подане клопотання підтримав з підстав та мотивів викладених у ньому, просить його задовольнити.

Заслухавши думку представника відділу пробації, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 і 4 ст. 80 КК).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно п. 8 і 9 ст. 51, 60 КК; п. 7 ч.1 ст. 24, 32 КУпАП); 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення і в усякому разі не перевищувати 2-х років.

З огляду на викладене, суд вважає, що подання підлягає до задоволення оскільки строк давності виконання постанови суду минув.

Керуючись ст.80 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

подання задовольнити.

ОСОБА_1 звільнити від відбуття покарання за постановою Залізничного районного суду міста Львова від 06 серпня 2019 року у виді 120 годин суспільно-корисних робіт.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш