ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/238/22 Справа № 204/3414/20 Суддя у 1-й інстанції - Білик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Галюка Р.М. на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Галюка Р.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року водій ОСОБА_1 24 травня 2020 року о 00 год. 05 хв. у м. Дніпрі на вул.Карбишева, буд. 8 керував автомобілем ВАЗ-2107, номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не знав про складання щодо нього протоколу, про існування постанови він дізнався у листопаді 2021 року, після чого одразу звернувся до захисника, який 25 листопада 2021 року отримав фотокопію оскаржуваної постанови від виконавця.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 24 травня 2021 року, не спілкувався з працівниками поліції, в нього не було виявлено ознак сп`яніння та він не відмовлявся від проходження огляду. Вказує, що правопорушення скоїла інша особа. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не має ані у власності, ані у користуванні будь-якого транспортного засобу, зокрема і ВАЗ 2107, та у жовтні 2008 рку втратив посвідчення водія, після чого звернувся до ТСЦ 1249 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, посвідчення було поставлено на облік як втрачене, а він отримав нове. Вказує, що за зазначеним у рішенні суду місцем проживання ніколи не мешкав та не мешкає.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 24 червня 2020 року за відсутності учасників справи. З матеріалів вбачається, що копію оскаржуваної постанови захисник отримав 25 листопада 2021 року, тоді як апеляційна скарга вперше подана 01 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та копію оскаржуваної постанови захисник отримав 25 листопада 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відеозаписом з бодікамери поліцейського.

З вказаного відеозапису, який міститься у матеріалах справи слідує, що працівниками поліції було зупинено іншу особу, яка за зовнішнім виглядом не схожа ОСОБА_1 , та саме у іншої невстановленої особи було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та саме вона відмовилась у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121347 особу правопорушника ОСОБА_1 24 травня 2020 року працівниками поліції було встановлено за допомогою посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 24 жовтня 2010 року, однак з довідки ТСЦ №1249 РСЦ ГСЦ МВС від 06 листопада 2021 року у жовтні 2018 року ОСОБА_1 втратив посвідчення водія серії НОМЕР_2 , звертався з цього приводу до ТСЦ 1249 РСЦ ГСЦ МВС та посвідчення водія було поставлене на облік втраченого документа, після чого видано ОСОБА_1 28 жовтня 2018 року нове посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Вказані обставини під час апеляційного перегляду підтвердив і сам ОСОБА_1 та пояснив, що посвідчення водія ним було втрачено та він не має у володінні жодного транспортного засобу, в тому числі ВАЗ-2107, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому вказані доводи матеріалами справи не спростовуються.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини справи та зібрані у справі докази в їх сукупності свідчать про відсутність належних, достатніх і допустимих доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Галюку Р.М. строк на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Галюка Р.М. задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот