ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/628/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.6 ст. 481 МК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

представника митниці - Тиндика М.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 11 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина РФ для виїзду за кордон 65№ НОМЕР_1 , виданий 26.10.2019 органом МВД 0168, посвідка на постійне проживання в Україні від 18.02.2019 № НОМЕР_2 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 09.05.2020 до зони митного контролю МАПП «Гоптівка» митного посту «Магістральний» Слобожанської митниці Держмитслужби у напрямку руху з РФ до України в`їхав автомобіль марки «DAEWOO MATIZ MX», реєстр. знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 .

При проведенні митного контролю було з`ясовано, що за даними ЦБД ЄАІС ДФС ОСОБА_1 06.01.2019 було ввезено в зоні діяльності Волинської митниці ДФС на територію України транспортний засіб «RENAULT S40025», реєстр. знак НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 (країна реєстрації Російська Федерація), в режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Вказаний автомобіль за межі території України в передбачений законодавством термін вивезено не було.

Згідно з вимогами ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більше як на 60 днів. Тобто автомобіль мав бути вивезений у строк до 06.01.2020.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 було виявлено ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 6 ст.481 МК України.

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 11 січня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 Митного кодексу України, а провадження у справі №953/16561/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.6 ст. 481 МК України закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на час скоєнні нею адміністративного правопорушення діяла інша, більш м`яка, санкція статті 481 МК України, а суд не взяв цього до уваги.

Апелянт також посилається на те, що при складанні протоколу про порушення митних правил №0583/80700/20 він надав пояснення працівнику Слобожанської митниці Держмитслужби, в яких зазначив, що транспортний засіб марки «RENAULT S40025», реєстр, знак Російської Федерації НОМЕР_7 , який 06.01.2019 року був ввезений ним на територію України, 24 грудня 2019 року був викрадений з автостоянки у м.Харків. Про викрадення належного йому транспортного засобу ним було подано відповідну заяву до Московського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області, а тому він був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб за межі митної території України в установлені Митним кодексом України строки. Копію звернення та відповіді на нього ОСОБА_1 було скеровано на офіційну електронну адресу Слобожанської митниці Держмитслужби, у зв`язку з чим у нього не було умислу на порушення митних правил.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 11 січня 2021 року, посилаючись на те, що він не приймав участі в судовому розгляді в суді першої інстанції та повний текст судової постанови він отримав лише 10 березня 2021 року, а тому просив вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя шляхом реалізації права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, а також пояснення представника митниці, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав її законною і обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні ч.6 ст. 481 МК України.

З огляду на відомості, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, пославшись на те, що вина останньої підтверджується, зокрема, відомостями протоколу про порушення митних правил №0583/80700/20 від 09.05.2020 року (арк. 3), відомостями доповідної записки головного державного інспектора ВМО «Гоптівка» митного поста «Гоптівка» Слобожанської митниці Держмитслужби Сумець С.А. від 09.05.2020 року (арк. 4-5), відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 від 09.05.2020 року (арк. 9), відомостями витягів з електронних баз даних (арк.10-13, 19-22).

Крім того, апеляційний суд не погоджується з твердженням апелянта про не надання судом першої інстанції оцінки відомостям письмових доказів, які залученні до матеріалів справи, оскільки суд проаналізував та надав в оскаржуваному судовому рішенні обґрунтовані висновки про те, що з аналізу письмових доказів та відомостей матеріалів справи об`єктивно встановлено, що 09.05.2020 до зони митного контролю МАПП «Гоптівка» митного посту «Магістральний» Слобожанської митниці Держмитслужби у напрямку руху з РФ до України в`їхав автомобіль марки «DAEWOO MATIZ MX», реєстр. знак НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 . При проведенні митного контролю було з`ясовано, що за даними ЦБД ЄАІС ДФС ОСОБА_1 06.01.2019 було ввезено в зоні діяльності Волинської митниці ДФС на територію України транспортний засіб «RENAULT S40025», реєстр. знак НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 (країна реєстрації Російська Федерація), в режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Вказаний автомобіль за межі території України в передбачений законодавством термін вивезено не було.

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 481 МК України, та пояснив, що дійсно 06.01.2019 року він ввіз на митну територію України автомобіль та мав вивезти його з митної території України протягом року, тобто до 06.01.2020 року включно. Однак, у зв`язку з тим, що 24 грудня 2019 року автомобіль було викрадено з автостоянки у м.Харків, він був позбавлений об`єктивної можливості вивезти транспортний засіб за межі території України у встановлений строк.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з такими доводами ОСОБА_1 , оскільки згідно відповіді начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області Дводненка С., в процесі перевірки заяви ОСОБА_1 від 24.12.2019 року за фактом зникнення автомобіля «Рено 5, д.н.з. НОМЕР_8 , було встановлено, що на цей транспортний засіб було накладено арешт Бучацьким міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області. Факту незаконного заволодіння транспортним засобом в ході перевірки не було встановлено (а.с.38).

Крім того, до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано відомостей щодо оскарження дій працівників правоохоронного органу щодо відмови внесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 24.12.2019 року за фактом зникнення автомобіля «Рено 5, д.н.з. НОМЕР_8 .

Отже, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості взяти до уваги такі апеляційні доводи ОСОБА_1 , оскільки вони не підтверджується відомостями матеріалів цієї справи та апелянтом не надано відповідних доказів і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд, з огляду на відомості, які є в матеріалах цієї справи, дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Разом з цим, апеляційний суд, переглядаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції, вважає за необхідне зменшити розмір штрафу накладеного на ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Станом на час ввезення транспортного засобу на митну територію України транспортного засобу стаття 481 МК України складалась з трьох частин та дії ОСОБА_1 не відповідали частині 3 статті 481 МК України.

Законом України № 2612-VII від 08 листопада 2018 року статтю 481 МК України викладено в новій редакції.

Вказаний Закон набув чинності 25 листопада 2018 року та відповідно до частини 1 Перехідних положень цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу І та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Відповідно, нова редакція статті 481 МК України введена в дію 22 серпня 2019 року.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 3 статті 3 МК України норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Вказані положення кореспондуються з положеннями частини 2 статті 8 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд відповідно до пункту 4 частини 8 статті 294 КУпАП змінює постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2020 року в частині розміру накладеного адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , зменшивши його до 17 000 грн відповідно до санкції частини 3 статті 481 МК України, яка діяла на момент ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу на митну територію України, тобто станом на 06.01.2019 року.

Підстав для закриття провадження у справі про порушення митних правил відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 11 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 11 січня 2021 року у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України змінити в частині розміру накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, зменшивши його до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в редакції ЗУ № 4495-VI від 13 березня 2012 року.

В решті постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 11 січня 2021 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков