ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2022 року смт Шевченкове

Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Тордія Е.Н. розглянувши адміністративний матеріал (637/22/22, 3/637/10/22), який надійшов з ВПД №1 (Шевченкове) Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області у відношенні :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт Шевченкове Харківської області, громадянина України, працює СТОВ Грозянське Шевченківського району Харківської області - директором, інд.код № НОМЕР_1 , що мешкає АДРЕСА_1 ,

у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Роз`яснені права, передбачені ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст та фактично встановлені обставини.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 14 січня 2022 року, о 16.38 годині гр-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ТОYОТА LАNDСRUІSЕR» 120, державний номер НОМЕР_2 , по вул.Харківський шлях, 32 в смт Шевченкове Харківської області в стані алкогольного сп`яніння. Проведено огляд зі згоди водія на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер», чим підтверджено стан алкогольного сп`яніння водія, чим порушив п.2.9 «А» ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , щодо наявності вище вказаного та зафіксованого протоколом правопорушення пояснив, що 14 січня 2022 року, о 16.38 годин він перебував в належному йому автомобілі біля автовокзалу , розташованому в смт Шевченкове. В певний час до автомобіля під`їхали працівники поліції , представились, вони пояснили ,що автомобіль препарований в забороненому місці. Він проти цього не заперечував так як дійсно така подія відбулась. Працівники поліції склали протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності . Він власник автомобіля і не заперечував проти цього. В ході розмови представник поліції запропонував йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. Проти чого він також не заперечував але зазначив ,що він не керує автомобілем і чеках на водія. Тест показав що є він перебуває у стані сп`яніння. Після чого працівники поліції склали протокол про притягнення його до відповідальності за керування трансформ засобом в стані сп`яніння, на його заперечення працівники поліції не реагували.

Суддя, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши надані докази, приймає рішення про таке..

Мотиви суду та застосовані правові норми.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Частина 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечував факт керування транспортним засобом. Допитаний в судовому свідок ОСОБА_2 підтвердив факт керування транспортним засобом , як водієм 14 січня 2021 року, зазначив ,що зупинився біля автовокзалу в смт Шевченкове та з дозволу ОСОБА_1 пішов у своїх справах. Коли він повернувся, з`ясувалось що приїжджала поліція і склали два протоколи відносно ОСОБА_1 . Його працівники поліції не опитували.

З протоколу про адміністративні правопорушення серія № вбачається , що 14 січня 2022 року, о 16.38 годині гр-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ТОYОТА LАNDСRUІSЕR» 120, державний номер НОМЕР_2 , по вул.Харківський шлях, 32 в смт Шевченкове Харківської області в стані алкогольного сп`яніння. Проведено огляд зі згоди водія на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер»,

Згідно досліджених судом відеозаписів з нагрудних відеокамер працівників поліції, вбачається, що екіпаж патрульної поліції 14 січня 2021 року близько 16.35 год. на автомобілі під`їхали до автомобіля ТОYОТА LАNDСRUІSЕR» 120, державний номер НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, на узбіччі дороги.

Цими відеозаписами підтверджено поясненя ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, на момент приїзду поліції і автомобіль перебував у нерухомому стані.

З досліджених відеозаписів не вбачається, що автомобіль ТОYОТА LАNDСRUІSЕR» 120, державний номер НОМЕР_2 , рухався, переслідувався поліцейськими аж до вул. Полтавський шлях та був зупинений.

Таким чином, вказаними відеозаписами, які є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 . Кодексу України про адміністративні правопорушення

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 автомобіля ТОYОТА LАNDСRUІSЕR» 120, держаний номер НОМЕР_2 , матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів

Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Безпосередньо дослідивши докази, суд дійшов висновку, що ними не спростовано пояснення ОСОБА_1 і не підтверджено факт керування останнім транспортним засобом в стані сп"яніння, що також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 , а зафіксовані на відеозаписах обставини не доводять наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Висновки суду щодо застосування адміністративного стягнення.

Згідно положень ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оцінюючи докази у сукупності, суддя приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.33-35, ч.1 ст.130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд Харківської області.

СУДДЯ