ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 лютого 2022 рокуСправа №: 695/3139/21
Номер провадження 3/695/50/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.10.2021 року, серії ААБ № 158183, ОСОБА_1 , 09.10.2021 року о 15 год. 45 хв. в с. Антипівка по вул.. Незалежності керував мопедом з ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного освідування водій відмовився в присутності двох свідків.

Під час розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення заперечував вказуючи на те, що працівники поліції не пропонували йому проходити огляд на стан сп`яніння, як і не вказували на наявність будь-яких до нього претензій. Протокол про адміністративне правопорушення йому не надавали. При цьому жодних свідків не залучалося. На підтвердження своїх доводів просив допитати свідків, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення яких додані до матеріалів справи.

У п. d ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що кожний має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

З метою належного з`ясування усіх обставин справи судом було здійснено виклик осіб, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

До суду від свідка ОСОБА_2 надійшла заява у якій останній вказував, що 09.10.2021р. його зупинили працівники поліції і примусили бути свідком під час складення протоколу щодо порушення норм карантинного режиму. Особу, на яку складено протокол він не бачив та не знає, а тому просить не визнавати його свідком по вказаній справі.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи і з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення,, на що вказував Європейський суд з прав людини по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» ( заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» ( заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції врегульований ст.. 266 КУпАП, а також «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Частиною 2 та 3 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак в матеріалах справи відсутні фото чи відео-докази, які б стверджували як дотримання процедури огляду водія на стан сп`яніння так і були б належними доказами вини ОСОБА_1 ..

Пояснення свідків, зокрема ОСОБА_2 , не можуть вважатися належними доказами з огляду на письмові пояснення останнього. Отже, такий доказ не відповідає встановленому критерію належності та допустимості.

Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 від надання пояснень, отримання копій протоколу відмовився, відсутні і відомості про ознайомлення ОСОБА_1 із його змістом, належного роз`яснення йому прав та обов`язків, які передбачені ст.. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП.

Жодних доказів таких відмов матеріали справи не містять.

При цьому закон пов`язує достовірність фіксації та встановлення факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння із присутністю двох неупереджених свідків, чи наявності належного відеозапису такої відмови і це у подальшому є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення водія до адміністративної відповідальності. Відсутність же таких доказів, в тому числі і їх неналежність та недопустимість, тобто належного відеозапису чи саме належних пояснень двох свідків, свідчить про порушення вимог ст.. 266 КУпАП наслідком чого є недійсність такого огляду, що прямо визначено ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Отже матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають, адже по своїй суті містять лише сам протокол про адміністративне правопорушення, який є (в розумінні Європейського суду з прав людини) актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, наявність в діях особи якого та її вину необхідно встановлювати також на підставі відповідних доказів, які мають бути додані до матеріалів справи.

За таких обставин, слід вважати, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відсутні порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України N 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом".

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже суддя, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 283, 284, 247 п.1 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.