Справа № 496/6242/21
Провадження № 3/496/93/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 року старшим державним інспектором відділу державного контролю на автомобільному транспорті департаменту державного контролю на транспорті відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №0002624 і ставиться йому в провину те, що він 09.12.202 року о 07 год. 10 хв. на 12 км + 125 м автодороги М-15 Одеса-Рені ІІ стовпи надавав послуги з перевезення пасажирів автомобілем «Volkswagen Crafter», д.н. НОМЕР_1 , в якому знаходилось 11 пасажирів без наявності ліцензії.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але від його захисника Штрибулова Є.С. до суду надійшло заперечення на протокол №0002624 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. У даному запереченні адвокат Штрибулов Є.С. вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, оскільки в ньому не вказана частина статті та стаття КУпАП, за яке передбачена відповідальність та зазначено 202 рік скоєння адмінправопорушення. Крім того, зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт того, що ОСОБА_1 здійснив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, та пояснив, що ОСОБА_1 ніколи не надавав ніяких платних послуг з перевезення громадян. 08.09.2021 року до ОСОБА_1 звернувся знайомий з проханням відвести його з людьми до м. Одеси для проведення зборів баптистів, в чому він не міг відмовити. Ніяких коштів за перевезення чи проїзд ніхто йому не платив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Але протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вказаним вимогам, а саме в ньому відсутнє посилання на статтю КУпАП та норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, та зазначено 202 рік скоєння адмінправопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також, за змістом п. 24 ч. 1 ст. 7 та ч. 9 ст. 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Крім того, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

Згідно положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи у період зупинення дії ліцензії повністю або частково, суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм законодавства, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суд має отримати докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на автобусі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин старшим державним інспектором відділу державного контролю на автомобільному транспорті департаменту державного контролю на транспорті до нього додані копії наступних документів: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Crafter» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та фотографії вказаного транспортного засобу із пасажирами в салоні. Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів без наявності ліцензії, однак вказані вище докази не містять інформацію про осіб, яким він надавав такі послуги, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів та багажу, та чи існувала регулярність таких послуг.

Суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення №0002624 від 09.12.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 , не може бути безумовним та беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких, не спростованих фактів.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, жодних доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення №0002624 від 09.12.2021 року, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 взагалі надавав послуги з перевезення пасажирів на транспортному засобі марки «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою отримання прибутку, а тим більше, що він здійснював такі дії систематично, матеріали справи не містять.

Пояснення свідків (пасажирів, яких 09.12.2021 року перевозив ОСОБА_1 ), які б підтвердили/спростували факт їх оплатного перевезення, в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не зібрано та не надано суду доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської діяльності з надання послуг щодо перевезення пасажирів, а також здійснення такої діяльності без державної реєстрації або ліцензії, не встановлено осіб, яким були надані такі послуги, не з`ясовано за яку плату останній надавав послуги з перевезення, тощо.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу разом з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Однак, в матеріалах справи відсутні дані про гроші, отримані від господарської діяльності, які повинні бути вилучені у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльності з перевезення пасажирів за плату та отримував прибуток а тому у суду відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра