Справа №303/606/22
№3/303/304/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Камінський С.Е., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 802777 від 24.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 24.01.2022 року о 16 год. 50 хв. знаходився в приміщенні автовокзалу в м. Мукачево по вул. А.Павлова без засобів індивідуального захисту та без документів, що посвідчують особу, чим порушив вимоги п.1 та п. 2 ч. 2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

У суд ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази у справі, суддя прийшов до наступного.

У відповідності до вимог статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами ст.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами та доповненнями, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в

громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу.

Однак, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 без документів, що посвідчують особу, перебував саме на вулиці, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 802777 від 24.01.2022 року, він знаходився саме у приміщенні автовокзалу по вул.А.Павлова, в м.Мукачево, без засобів індивідуального захисту.

Вищенаведені суперечності є підставою для висновку про те, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 у даній справі, не є належним та допустимим доказом його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, оскільки дії, які ставляться у вину ОСОБА_1 містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Окрім того, вказаним законодавчим актом встановлено, що справи за ч.1 ст.44-3 КУпАП розглядаються місцевими судами (ст.221 КУпАП), а справи за ч.2 ст.44-3 КУпАП розглядаються органами національної поліції (ст.222 КУпАП).

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 цього Кодексу), вимог ст.62 Конституції України та ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними, достовірними і достатніми доказами, не може ґрунтуватися на припущеннях, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, повно, всебічно і об`єктивно проаналізувавши наявні у справі докази, суддя прийшов до висновку що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, є не доведеною, тому справу необхідно закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, закрити в зв`язку з зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.Е. Камінський