Єдиний унікальний номер 448/43/22
Провадження № 3/448/60/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2022 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі судового засідання Керницькій Л.М., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця,

за ч.1 ст.156 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Мостиського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.156 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №587750 від 05.01.2022р., відомо, що 29.11.2021р. біля 10:19 год. ОСОБА_1 , будучи в магазині в якості продавця ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться в с.Циків, здійснювала реалізацію тютюнових виробів, а саме: сигарет марки «Фест» по ціні 25 грн., сигарет марки «Комплімент» - 25грн., сигарет марки «Парамонт» по 29 грн. без марок акцизного збору.

Вказано, що такими своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, пояснила, що у вищевказаний день і час не здійснювала реалізації (продажу) тютюнових виробів без марок акцизного збору, а такі тимчасово залишила зберігати на прилавку в магазині, котрі в подальшому мала намір дати особам, які здійснювали їм рубку дров. Однак, приїхали працівники податкової служби та виявили вказані сигарети.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що працює бухгалтером у ФОП ОСОБА_1 , вказала, що дійсно у вищевказаний день і час під час проведення перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 працівниками податкової було виявлено в магазині останньої тютюнові вироби без марок акцизного збору. За вказане ними було проведено оплату нарахованих штрафних санкцій на суму біля 20 000 гривень. Однак, заперечила факт продажу таких ОСОБА_1 , а вказала що такі тимчасово зберігали, щоб дати особам, які здійснювали їм рубку дров. Зазначила, що вони мають ліцензії на право торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а товарів без акцизних марок не продають.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, пояснила, що часто здійснювала купівлю тютюнових виробів у магазині ФОП ОСОБА_5 , однак у вказаний день і час жодних тютюнових виробів без акцизних марок не купляла.

Поліцейський Філь І.В., котрий складав протокол про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні пояснив, що на підставі отриманого звернення від ГУ ДПС у Львівській області, які під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 було виявлено факт зберігання тютюнових виробів без марок та акцизного податку на прилавку у продавщиці, ними було проведено додаткову перевірку щодо підтвердження обставин продажу останньою вказаних тютюнових виробів, в ході проведення якої опитали ОСОБА_4 , яка вказала, що раніше купляла у магазині ФОП ОСОБА_5 тютюнові вироби. Вказав, що обставин продажу тютюнових виробів без марок акцизного збору та отримання виручки від продажу таких, ним зафіксовано не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідків та проаналізувавши матеріали зазначеної справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів .підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вимоги ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із викладеного слідує, що під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому, законодавець у положеннях ст.7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Частина 1 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а також суспільні відносини у сфері захисту прав споживачів та охорони здоров`я населення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.

Так, торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. При цьому, оптова торгівля, це діяльність з придбання і відповідному перетворенню товарів для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам підприємницької діяльності, а роздрібна торгівля, це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, зокрема на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.

Отже, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: 1) торгівля тютюновими виробами; 2) наявність факту такої торгівлі; 3) відсутність марок акцизного податку на тютюнових виробах чи наявність підроблених марок цього податку; 4) отримання виручки від продажу предметів торгівлі.

Тобто, одними з обов`язкових ознак об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є торгівля тютюновими виробами та отримання виручки від продажу предметів торгівлі, що повинно бути встановлено в порядку передбаченому законом та підтверджено належними та допустимими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №587750 від 05.01.2022р. встановлено, що 29.11.2021р. біля 10:19 год. ОСОБА_1 , будучи в магазині в якості продавця ФОП ОСОБА_1 , який знаходиться в с.Циків, здійснювала реалізацію тютюнових виробів, а саме сигарет марки «Фест» по ціні 25 грн., сигарет марки «Комплімент» - 25грн., сигарет марки «Парамонт» по 29 грн. без марок акцизного збору.

На підтвердження обставин викладених в вищевказаному протоколі про адміністративні правопорушення працівниками поліції додано: довідку про результати проведення перевірки за зверненням заступника начальника ГУ ДПС у Львівській області Марії Мельник від 21.12.2021р.; акт (довідку) фактичної перевірки від 29.11.2021р. №22806/13/19/, складеного ГУ ДПС у Львівській області; рапорти ст.ДОП СП відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області Філь І. від 31.12.2021р. та від 05.01.2022р.; письмові пояснення ОСОБА_4 та фотокартки.

Суд критично оцінює письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , оскільки такі спростовані поясненнями останньої наданими безпосередньо в судовому засіданні, згідно яких остання ствердила, що у вказаний день і час вона не купляла в магазині ФОП ОСОБА_5 жодних тютюнових виробів без марок акцизного збору, а відтак такі є неналежними доказами вини ОСОБА_1 .

Рапорти працівників поліції наявні в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, без будь-яких інших належних і допустимих доказів.

Крім того, згідно наданих в судовому засіданні пояснень поліцейського ОСОБА_6 , котрий складав протокол про адміністративне правопорушення, представниками поліції на підставі отриманого звернення від ГУ ДПС у Львівській області, які під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 виявили факт зберігання тютюнових виробів без марок та акцизного податку на прилавку у продавщиці, - було проведено додаткову перевірку щодо підтвердження обставин продажу останньою вказаних тютюнових виробів. Зазначив, що обставини продажу тютюнових виробів без марок акцизного збору підтвердила лише свідок ОСОБА_4 . Інших доказів, які б підтверджували факт продажу ОСОБА_1 у вищевказаний день і час тютюнових виробів без марок акцизного збору, так і отримання виручки від продажу таких, - не надав.

Згідно акту (довідки) фактичної перевірки від 29.11.2021р. №22806/13/19/, складеного ГУ ДПС у Львівській області, у такому лише зафіксовано факт виявлення зберігання тютюнових виробів без марок акцизного збору у магазині ФОП ОСОБА_1 , а не продаж таких.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що до протоколу не додано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що в зазначений день, час та місце ОСОБА_1 дійсно здійснювала торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору (продавала кому-небудь) та отримала виручку від продажу таких, враховуючи при цьому, що торгівля це процес обміну товарів на гроші з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку.

В даному випадку з матеріалів справи не вбачається, що ФОП ОСОБА_1 у магазині здійснювала продаж тютюнових виробів без марок акцизного збору та отримала за це грошові кошти.

Вказані обставини жодними належними та допустимими доказами не зафіксовані.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутня одна із ознак складу адміністративного правопорушення, а саме об`єктивна сторона.

Крім того, норми ст.156 КУпАП носять бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Однак в порушення вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, в протоколі відносно ОСОБА_1 не зазначено норми нормативно-правового акту, а саме норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», які порушила остання.

Тобто, посадовою особою, яка складала протокол, не зазначено посилання на статтю нормативно-правового акту, який регулює діяльність під час торгівлі тютюновими виробами, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

У силу ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, які за аналогією права із кримінальним процесом притаманні і КУпАП, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Отже, суд позбавлений процесуальної можливості обирати найбільш правильний пункт бланкетної норми права, яку в подальшому ставити у провину особі щодо якої складено протокол.

Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженими на складання протоколу особами не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно достатті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З п.1 ст.247 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі у цій частині підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст.40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст.284 та ст.247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Мостиський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак