Справа № 135/150/22
Провадження № 3/135/85/22
ПОСТАНОВА

іменем України

15.02.2022 м. Ладижин.

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАБ №408681 складеного 10.02.2022, зазначено, що 03.02.2022 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 за місцем її проживання, в ході якої він вчинив психологічний тиск, що виразилось в психологічному насильстві в сім`ї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Повідомив, що на даний час проживає окремо від дружини. Приїхав до дружини з батьком на день народження доньки. Привітали дитину. Потім почали з?ясовувати сімейні стосунки, оскільки дружина забрала документи на квартиру, яка належить його батьку. Вона сказала, що документів в квартирі немає, вона їх забрала з квартири, але віддасть його батьку через декілька днів. Власниками квартири є його батьки. Вказав, що не кричав під час розмови, не виражався нецензурно до дружини, в квартирі були діти. Вказав, що його батьки хочуть проживати в квартирі, а дружині потрібно переїхати в інше житло, чи в їх спільний будинок, чи в квартиру, де вона зареєстрована в м. Гайсин.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що проживає окремо з чоловіком з липня 2022 року. Чоловік постійно чинить на неї психологічний тиск, бо постійно телефонує, надсилає смс повідомлення, вказує, що хоче бачити дітей та поговорити з нею. 03.02.2022 чоловік приїхав зі своїм батьком привітати їх дочку з днем народження. Поїли торт. Потім вони почали запитувати її де документи на квартиру. Вона сказала, що документи віддала своєму батьку, бо їх може забрати чоловік, який має доступ до квартири. Сказала, що віддасть через декілька днів документи свекору. Чоловік почав погрожувати, що викличе поліцію та вживе всіх заходів для того, щоб її наказати за викрадення документів. При цьому нецензурно висловлювався, підвищував тон, навіть його батько заспокоював. В подальшому дитина боялась, що тато прийде і вижене їх з квартири. Сказав їй виселитись до 1 березня. Вона дійсно має частку в іншій квартирі де зареєстрована. А їх будинок ще не обладнаний належним чином, щоб в ньому проживати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , покази свідків, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст.7 КУпАП).

Як вбачається з положень ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 вказаного Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи реальне настання фізичної або психологічної шкоди.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Обопільна сварка між подружжям, а також з?ясування стосунків з приводу наявного конфлікту через місце проживання та поділ спільного майна, не може кваліфікуватись як домашнє насильство.

Погроза людини викликати працівників поліції через неможливість мирного врегулювання виниклого конфлікту, не є психологічним насильством, оскільки підстав в особи вважати, що працівники поліції вчинять щодо неї якісь неправомірні дії, не повинно бути, в силу завдань, які закон покладає на правоохоронні органи.

Пропозиція виселитись в інше житло, яке наявне, та обговорення членами сім?ї питань щодо проживання не є позбавленням житла.

Свідок ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 пояснив, що при ньому нецензурну лексику не вживали. Коли він виходив надвір, про що говорили, не знає. Це було неприпустимо, бо розмовляли при дітях. Розмовляли з приводу документів на квартиру, яка належить йому. Вказували невістці, що хочуть з дружиною проживати в квартирі та син пропонував їй переїхати в їх будинок чи її квартиру.

Свідок ОСОБА_4 вказала, що проживає в сусідньому під?їзді. ОСОБА_2 їй розповідала, що чоловік хоче, щоб вона до 1 березня виселилась з дітьми. Діти були схвильовані, переживали, боялись, що їх виселять.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь фізичного, психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода здоров`ю ОСОБА_2 ..

ОСОБА_1 заперечує свою вину, зазначивши, що насильство в сім`ї не вчиняв.

В протоколі серії ВАБ №408681 від 10.02.2022 зазначено, що ОСОБА_1 03.02.2022 в АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_2 за місцем її проживання, в ході якої він вчинив психологічний тиск, що виразилось в психологічному насильстві в сім`ї.

Однак, суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження. Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

При цьому судом встановлено, що докази, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: рапорт працівника поліції відділення №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та письмових пояснень ОСОБА_2 , згідно яких між нею та ОСОБА_1 виникають суперечки та сварки, в повній мірі не підтверджують обставини, викладені в даному протоколі.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати чи доповнювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 нецензурно ображав потерпілу.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вважати дії останнього саме 03.02.2022 такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до частини третьої статті 62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлено, а наявність конфліктної ситуації 03.02.2022 на підґрунті особистих непорозумінь між подружжям не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 173-2 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена, оскільки по справі немає беззаперечних та безсумнівних доказів на підтвердження «поза розумним сумнівом» обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо вчинення домашнього насильства.

Тому справа підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя