Провадження № 33/811/112/22 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 11 січня 2022 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Згідно з постановою суду, 01.11.2021 о 01:10 год. у м. Львів по вул. Б. Хмельницького, 209, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Dacia Sandero», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Drager-алкотест 6810, тест 2883, прилад ARBL 0777. Рівень алкоголю в крові 0,90 проміле. Огляд фіксувався нагрудні відеореєстратори 1594, 1602. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності.

В обґрунтування покликається на те, що поза увагою суду залишилось те, що протокол не відповідає дійсності, обставинам справи та вимогам ст.130 КУпАП, ст.266 КпАП України, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735), Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015р.).

Зазначає, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП, а технічний прилад марки "Drager Alcotest 6810", за допомогою якого проводився огляд, не відноситься до числа газоаналізаторів дозволених для застосування на території України.

Звертає увагу, що з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 після огляду на стан сп`яніння із застосуванням алкотестера Драгер 6810 не погодився із результатом такого огляду, який виявив 0,90 проміле, однак працівниками поліції не було надано можливості реалізувати ОСОБА_1 права на огляд в медичному закладі та не роз`яснено наслідки підписання акту огляду на стан сп`яніння з допомогою технічного засобу.

Вважає, що матеріли справи не містять належних доказів наявності в діях ОСОБА_1 порушення п. 2. 9 ПДР України, тому подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, а винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.9 а Правил Дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, а саме: результатом тестування на алкоголь на приладі Drager-алкотест 6810, тест 2883, прилад № ARBL 0777 (а. с. 1); протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 273517 від 01.11.2021 (а. с. 2); відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, огляд яких фіксувався на погрудний відео реєстратор 1594 та відео реєстратор 1602 (а. с. 3); актом про згоду гр. ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння, де останній власноруч поставив підпис (а. с. 4), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4975335 (а. с. 5).

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять належних доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Твердження в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 заперечував щодо результатів огляду, але не був доставлений до медичного закладу, суд вважає такими, що нічим не підтверджені та розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності. Як вбачається з відеозапису з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки водія, однак він відмовився від огляду в медичному закладі.

Крім того, ОСОБА_1 засвідчив особистим підписом те, що погоджується з результатами зазначеними в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де прилад Drager-алкотест 6810, тест 2883, прилад № ARBL 0777 показав рівень алкоголю в його крові 0,90 проміле (а.с.4).

Що стосується доводів апеляційної скарги що технічний прилад марки "Drager Alcotest 6810", за допомогою якого проводився огляд, не відноситься до числа газоаналізаторів дозволених для застосування на території України, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Відповідно до роз`яснення Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" газоаналізатори марки «Drager Alkotest 6810» та «Drager Alkotest 6820», що вже перебувають в експлуатації, можуть і надалі експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Таким чином, вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України, а доводи з приводу незаконності його використання працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, суд вважає необґрунтованими.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 11 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич