ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 лютого 2022 рокуСправа №: 695/264/22
Номер провадження 3/695/469/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП у Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №843495 від 28.12.2021 р. зазначено, що 22.12.2021 близько 19 год. в с. Вознесенське ОСОБА_1 ухиляється від виконання встановлених законодавством обов`язків щодо виховання відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого ОСОБА_2 розпивав пиво об`ємом 0,5 л марки «Тетерів» в громадському місці, а саме на дитячому майданчику в с. Вознесенське по вул. Шевченка. Органом Національної поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що жодним чином не ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. Постійно проводить з сином профілактичні бесіди. На відеозаписі з камери відеоспостереження не зафіксовано, що син пив пиво на дитячому майданчику, з пивом не йшов навіть. Дитина була опитана за її відсутності, що є порушенням. Коли вона приїхала, то вже був складений протокол.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положенням ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_2 , на момент події виповнилося 14 років.

Дії ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Натомість матеріали справи свідчать про невідповідність кваліфікації правопорушення, оскільки в діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а саме відповідальність батьків чи осіб які їх замінюють за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Крім того суд звертає увагу на той факт, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_2 , не турбується про його виховання.

Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вище викладеним, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, суд закриває справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.184, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя М.Ю. Степченко