Дата документу 16.02.2022 Справа № 554/204/22
Провадження № 3/554/266/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., за участі секретаря судового засідання Пащенко Д. С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4 та 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до них щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ № № 020839 та 020840 від 31 грудня 2021 року (далі - Протоколи), складених поліцейським взводу 2 роти 1 БУПП в Полтавській області ДПП капралом поліції Ладною І. Г., 31 грудня 2021 року, о 14 год 52 хв, ОСОБА_1 , в м. Полтаві, по вул. Героїв АТО, керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - RENAULT), в порушення вимог п. п. 10.9., 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), під час руху заднім ходом, не впевнилась в безпечності руху та скоїла наїзд на транспортний засіб SKODA OCTAVIA, д. н. з. НОМЕР_2 (далі - SKODA), під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками та будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце ДТП.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміновані особі адміністративні правопорушення

Дії ОСОБА_1 ініціатором складення протоколу кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, відповідно до якої, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року та за ст. 122-4 КУпАП, відповідно до якої, залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованих їй правопорушень

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не визнала та пояснила, що вона ніяких ДТП не скоювала, а тому місце пригоди залишити не могла. Вказала, що жодних фото- та/або відеоматеріалів, які надали б можливість переконатися, що подія взагалі відбулась, а автомобіль SKODA, дійсно отримав якісь пошкодження, і що вони були завдані саме автомобілем RENAULT ініціатором складення протоколів не надано, а тому, в зв`язку з наявністю обставин, що свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, просила суд закрити справу щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали, додані до Протоколів, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення останньою інкримінованих їй правопорушень та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року дійшов висновку про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в такому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону ініціатором складення Протоколів були грубо порушені.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказував, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень, ініціатором складення протоколів надано до суду Протоколи (а. с. 1, 2), схему місця ДТП (а. с. 3), відібрані у водія автомобіля SKODA - ОСОБА_2 пояснення (а. с. 4), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 5), відеозаписи з бодікамери НОМЕР_4 та камери 7omai.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 020839 від 31 грудня 2021 року містить твердження про заподіяння механічних пошкоджень транспортним засобам RENAULT та SKODA, однак, матеріали справи не містять жодних доказів як про заподіяння матеріальної шкоди, так і факту наявності пошкоджень на автомобілях внаслідок ДТП взагалі.

У схемі ДТП, яка була досліджена в суді, ініціатором її складення зазначено, що автомобілю SKODA пошкоджено ЛФП заднього бампера з правої частини, а автомобілю RENAULT було пошкоджено ЛФП заднього бампера з лівої частини.

При цьому, у своїх поясненнях водій автомобіля SKODA взагалі не зазначає ні про нанесення автомобілем RENAULT автомобілю SKODA якихось механічних пошкоджень, ні про заподіяння йому будь-якої матеріальної шкоди. Натомість, водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях лише зазначає, що 31 грудня 2021 року, близько 16 години, до нього підійшов незнайомий чоловік і повідомив, що став свідком того, як «автомобіль SKODA вдарив автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 », за кермом якого була жінка. ОСОБА_2 , після повідомлення йому про це, автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1 поблизу свого автомобіля не бачив. У його поясненнях взагалі відсутня деталізована інформація про транспортний засіб, який вчинив ДТП, а також відсутні відомості про водія транспортного засобу, який вчинив ДТП, що позбавляє суд можливості дійти однозначного та переконливого висновку про вчинення ОСОБА_1 31 грудня 2021 року ДТП з автомобілем SKODA.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 також заперечувала факт заподіяння її автомобілю будь-яких механічних пошкоджень або матеріальних збитків. Крім того, вказала, що через 40 хвилин після того, як вона від`їхала з парковки, де на думку ініціатора складення протоколів й сталася ДТП, їй зателефонували працівники поліції та, стверджуючи, що вона щось порушила, попросили повернутись назад до парковки, де начебто й сталася ДТП. Коли вона приїхала, співробітники поліції ні фото, ні відео- фіксації не здійснювали, а водій ОСОБА_2 без конкретизації, яку саме майнову шкоду йому було заподіяно, вимагав від неї 5000 грн.

Матеріали справи взагалі не містять доказів на підтвердження викладених у Протоколах фактів. Висновки ініціатора складення протоколів фактично обґрунтовані лише зі слів ОСОБА_2 - водія автомобіля SKODA, який в свою чергу, свідком ні ДТП, ні факту залишення ОСОБА_1 місця пригоди не був, а лише переказував слова невідомого йому чоловіка, який начебто й був свідком цих подій. При цьому, жодних відомостей про цього чоловіка ініціатором складення протоколів суду надано не було та в суді не встановлено.

Суд також не приймає до уваги як належні та допустимі докази у справі відеозаписи з бодікамери ВІ 0128 та камери 7omai, оскільки посилання на них у Протоколах відсутнє, лише наявне посилання на камеру ВІ 128, однак жодних відеозаписів з цієї бодікамери суду ініціатором складення протоколів не надано.

Незважаючи на це, суд в ході перегляду відеозаписів з бодікамери ВІ 0128 встановив, що він жодним чином не підтверджує, викладених у Протоколах обставин, а навпаки, спростовує твердження ініціатора складення Протоколів. Так, відеозапис з камери 7omai не містить ні ймовірного місця зіткнення, ні порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, хоча б тому, що перегляду здійснення маневру водієм RENAULT заважає дерево, скрізь яке просто неможливо побачити, як саме ОСОБА_1 здійснює рух заднім ходом, а з відеозапису з бодікамери ВІ 0128 ніяких порушень чи свідків не проглядається, через те, що відеозйомка здійснюється ввечері, в темний час доби.

Інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованих їй адміністративних правопорушень, ініціатором складення протоколів суду не надано.

Працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що, в свою чергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно якого при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

На переконання суду, дані відображенні працівниками поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, адже її вину не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях та хибних висновках, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень та необхідності закриття справи з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Г. Савченко