Справа 573/120/22
Номер провадження 3/573/72/22
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря: Федорченко Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , працюючого інспектором прикордонної служби ВП «Білопілля» ДПСУ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

1. Фактичні обставини встановлені судом

14 січня 2022 року о 21 годині 58 хвилин по вул. Полтавський полк у м. Білопілля Сумського району Сумської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA «Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 . з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

2. Позиція особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що оскільки було пізно і співробітники поліції пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі м. Суми, він відмовився від проходження такого огляду. Разом з цим, наполягав на проходженні медичного огляду в Білопільській лікарні, в чому поліцейські йому відмовили, зазначивши, що відповідні лабораторні дослідження у вказаному медичному закладі не проводять.

3. Досліджені судом письмові докази

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 свою провину не визнав, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №177776 від 14 січня 2022 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений з дотриманням усіх процесуальних норм уповноваженою на те особою поліцейським СРПП ВП №4 (м. Суми) Сумського РУП ст. сержантом Ситником С.М.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема, під час складання протоколу та щодо оскарження таких дій.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора АА00366, на якому зафіксовано факт відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що будь-які підстави не довіряти зібраним по справі доказам відсутні, оскільки вони містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт та крім того, вони об`єктивно узгоджуються між собою.

4. Мотиви суду

Відповідно до положень статей 245 та 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Диспозиція означеної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, що кореспондується з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою. Водій не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та кваліфікує його дії підлягають за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він наполягав на проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікарні м. Білопілля, але працівники поліції йому відмовили, суд оцінює критично, як спосіб захисту та намір уникнути адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, який був досліджений в судовому засіданні, і на якому зафіксовано факт відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі на вимогу поліцейського. У той же час на вказаному відеозаписі не зафіксовані ані вимога поліцейських пройти медичний огляд лише в медичному закладі м. Суми, ані волевиявлення ОСОБА_1 пройти такий огляд у КНП БМР «Білопільска міська лікарня». Той факт, що вже на стадії підписання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після його складання та проголошення, ОСОБА_1 зазначив, що підпише документи в медичному закладі, не свідчить про відсутність в діях останнього порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Не спростовує висновки суду про винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і наявність медичного висновку від 14 січня 2022 року про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки останній притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такому стані. Крім того, вказаний висновок отриманий не в спосіб, передбачений п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто, не за направленням поліцейського, а самостійно та вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

4. Мотиви накладення адміністративного стягнення

Відповідно до статті 24 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке тягне за собою потенційну небезпеку для учасників дорожнього руху, а також виходячи з того, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобами, суд дійшов, що накладення на ОСОБА_1 даного виду стягнення відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

У зв`язку з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 33, 40-1, 245, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений протягом 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя