Справа № 308/2410/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.02.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.
Згідно постанови, 01.03.2020 року, о 01.10 год., у м. Ужгород, вул. Л. Толстого, 11, водій ОСОБА_1 , будучи згідно з постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.06.2019 року (справа № 308/3994/19) визнаним винним та підданим адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно протягом року керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що справа розглянута за його відсутності, а в судове засідання не міг з`явитись по сімейним причинам, які не залежали від нього, про причини неявки суд не вдалось повідомити. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення містить грубі порушення при його оформленні, що перешкоджали розгляду справи без їх усунення, а тому є неналежним та недопустимим доказом у справі. Вказує і на те, що в матеріалах справи відсутні докази того що працівники поліції пропонували йому водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, а також відсутні відомості, які б свідчили про необхідність обов`язкового проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 безпосередньо в медичному закладі. Окрім того вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Стверджує, що надав пояснення працівнику поліції про те, що не вживав алкогольних напоїв, а вживав лікарські препарати, однак такі пояснення залишились поза увагою, також із відеозапису видно, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, спокійно та видимих ознак сп`яніння у нього не спостерігалось. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від апелянта не надходило. Між тим, апеляційний суд враховує і той факт, що розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався, зокрема: 20.10.2020, 11.03.2021, 27.09.2021. Неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені беззаперечні докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
Так, пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.
Згідно з п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 01.03.2020, о 01 год 10 хв, в м. Ужгород, на вул. Л. Толстого, 11, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря нарколога за адресою вул. П. Комуни, м. Ужгород. Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком лікаря № 44 від 01.03.2020. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. З протоколу також убачається, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у вказаному процесуальному документі та відмовою від надання пояснень з приводу вказаної події. З протоколу також убачається, що у водія ОСОБА_1 документи, а саме посвідчення водія не вилучалось, зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, копію документу отримав, відомості щодо його особи правильні.
Висновком лікаря нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» №44 від 01.03.2020, ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підтверджено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Факт перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані підтверджується відеозаписом з бодікамер поліцейського, на якому чітко зафіксовано момент освідування водія ОСОБА_1 у медичному закладі. Так, з відеозапису убачається, що лікарем наркологом КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» був проведений огляд водія ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер», результат якого - 0,34% проміле.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №764584, за порушення вимог ч. 4 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.
Довідкою інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Маркулинця Я., підтверджується, що на підставі облікових баз даних встановлено, що ОСОБА_1 упродовж року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 27.06.2019, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення на зберігання транспортного засобу марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 .
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання та розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що працівник патрульної поліції ОСОБА_3 була упереджена під час направлення водія на проходження освідування з метою визначення стану алкогольного сп`яніння у медичний заклад та при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у поліцейської були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря - нарколога КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ» ОСОБА_2 , який проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склав відповідний висновок про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного документу щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість поліцейської та лікаря - нарколога у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги і будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказані працівник патрульної поліції та лікар діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
При цьому, на переконання апеляційного суду, зазначені докази у справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 за результатами проведення огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, який проводився у медичному закладі, перебуває у нетверезому стані, результат освідування, - 0, 34 % проміле, відтак, на переконання апеляційного суду, поліцейський мав усі законні підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що суд розглянув справу без його участі, позбавивши права ОСОБА_1 надати свої пояснення з приводу вказаної події, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
З матеріалів справи убачається, що місцевий суд належним чином повідомив ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення з відповідною відміткою. Про призначення судового засідання апелянт знав, цей факт він не заперечує. У цьому контексті Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не з`явився до суду, хоча був обізнаний з тим, що в суді розглядається справа щодо нього, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до місцевого, у тому числі й до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від апелянта не надходило, жодних пояснень з цього приводу він не надав, що свідчить виключно про ухилення ОСОБА_1 від участі у розгляді справи та затягуванні судового процесу.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, позаяк оформлений з суттєвими порушеннями, містить неточності та недостовірні відомості, - апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вважає, що зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. У контексті цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за вказане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Апеляційний суд вважає, що необхідні відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отже вказаний документ оформлений у відповідності до вимог вищевказаної статті.
Не підтвердженими апеляційний суд визнає і твердження ОСОБА_1 стосовно того, що працівниками патрульної поліції були порушені порядок та процедура направлення водія на огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння.
Доводи про те, що поліцейські не провели огляд ОСОБА_1 на місці зупинки, а направили його до медичного закладу є безпідставними з огляду на таке.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).
Згідно з пунктом 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З матеріалів справи убачається, що на момент спілкування з ОСОБА_1 , у поліцейських були сумніви щодо перебування водія у тверезому стані. Відтак, відповідно до Порядку та Інструкції, ОСОБА_1 було направлено на огляд для визначення стану сп`яніння до КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ».
При цьому, апеляційним судом не встановлено жодних порушень порядку проведення процедури медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 лікарем-наркологом КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ». Також не виникає жодних сумнівів у достовірності результатів огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я. Так, процедура проведення освідування зафіксована на відеозаписі з бодікамери працівника поліції. Вказаний відеозапис досліджувався судом, жодних порушень у проведенні медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 встановлено не було. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та при проведенні медичного огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 жодних заперечень та зауважень не висловлював. Тому, його доводи про те, що відеоматеріалом підтверджено відсутність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, позаяк апелянт вів себе адекватно та спокійно, - з огляду на вищевказане, апеляційний суд відхиляє.
Апеляційний суд визнає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, твердження про те, що до матеріалів справи не долучено направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Сукупність доказів, які перевірені апеляційним судом на предмет належності, допустимості та достатності, є підставою для беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що його пояснення відносно того, що жодних алкогольних напоїв не вживав, а приймав ліки, поліцейські не долучили до матеріалів справи, - апеляційних суд визнає недоцільними та звертає увагу на таке.
Враховуючи той факт, що участі у розгляді справи місцевим судом ОСОБА_4 не брав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також те, що на розгляд апеляційної скарги не з`явився, - апелянт позбавив себе можливості надати будь-які докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростуванні висновків місцевого суду.
Відтак, апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є доведеним, а отже у діях апелянта наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги правильності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з рішенням місцевого суду.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван Стан