Справа № 347/2454/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю.С., з участю особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Коломийського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 459862 від 09.11.2021 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі викладений опис установлених обставин такого змісту:

«09.11.2021 року 18 год. 03 хв. в м. Коломия по вул. Шарлая, водій ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) керував т/з ВАЗ 2109 н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився на місці зупинки т/з, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив та вказав, що в той день 09.11.2021 року він дійсно керував власним автомобілем та рухався вулицею Шарлая в м. Коломия. Повертавсь до себе додому з м. Коломия. По дорозі додому його зупинили працівники поліції, не представившись, витребували посвідчення водія та вказали, що він, нібито, засліпив їх дальнім світлом фар. Не погодившись з цим, ОСОБА_1 продемонстрував поліцейським панель приборів, однак працівник поліції вказав, що він здійснював рух з неосвітленим номерним знаком та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився на проходження огляду, але спробував з`ясувати, за яке саме порушення його зупинили і запропонував переглянути відео, на якому зафіксовано порушення, проте працівники поліції проігнорували його прохання та наполягали на проходженні ним огляду. Так як, ОСОБА_1 звинувачували у вчиненні порушень, які він не вчиняв, він вимагав роз`яснити йому його права, та вказав, що хоче скористатися правовою допомогою адвоката. Незважаючи на зауваження, працівники поліції склали протокол про порушення п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі неправомірні дії змусили ОСОБА_1 звернутися на лінію «102». Після цього прибула оперативна група, якій він надав пояснення, також працівники опергрупи вказали, що він може пройти огляд на стан сп`яніння у медзакладі. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння в КНП «Коломийська ЦРЛ». За результатами огляду в крові ОСОБА_1 етанолу не виявлено. Також вказав, що працівники поліції вели відеофіксацію з порушеннями, зокрема, він не є безперервним та змінений 10 листопада, крім того, на ньому відсутні дані дати та часу проведення відеозйомки. Вказав, що на відеозаписі не зафіксовано факт зупинки транспортного засобу і жодних доказів правомірності такої зупинки. Оскільки він в стані алкогольного сп`яніння не перебував та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, відтак вважає, що адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не вчиняв.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, та оцінивши в сукупності всі докази, доходжу висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Так, в матеріалах справи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення наявні:

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2);

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3);

копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 4);

рапорти поліцейських СРПП ВП Коломийського РВП (а.с. 5-6);

копія постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с. 7);

диск з відеофайлом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 8).

Крім того, 21.02.2022 року від ОСОБА_1 до суду поступило клопотання про закриття провадження у справі, у якому він стверджує, що: - від проходження огляду не відмовлявся; - працівники поліції не роз`яснили йому причину зупинки; - працівники поліції не роз`яснили йому його прав; - працівники поліції вели відеофіксацію з порушеннями, зокрема, відеозапис не є безперервним та був змінений; - на відеозаписі відсутні дані дати та часу проведення відеозйомки. На підставі викладеного просить провадження у справі закрити (а.с. 21-24).

Крім того, ОСОБА_1 до клопотання долучив копію результату токсикологічного дослідження №2097, проведеного 11.11.2021 року за результатами дослідження крові ОСОБА_1 , яку було відібрано 09.11.2021 року о 21:21 год. При токсикологічному дослідженні не виявлено етанол (а.с. 34).

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП вказує, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи викладені норми стає зрозумілим, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно встановити та беззаперечно довести факт керування транспортним засобом особою, та факт відмови такої особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в іншому випадку у діях особи, якій пред`явлено таке обвинувачення, буде відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи додано відеозапис з нагрудного відеореєстратора працівників поліції із якого вбачається, що працівники спілкуються із ОСОБА_1 .

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак надалі запитав працівників поліції причину зупинки та попросив уточнити, чому він повинен проходити такий огляд. Однак, працівники поліції не відповіли на його запитання. Також вбачається, що працівниками поліції не було роз`яснено порядок проходження огляду. На запитання працівників поліції, ОСОБА_1 дослівно ствердив: «А чому я маю проходити?». Що на переконання суду не можна розцінювати , як категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Відеозапис не тривалий по часу та не містить відеофіксації всіх необхідних обставин для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, з відеозапису не можливо встановити дату та час проведення відеофіксації.

Згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, на підставі дослідженого відеозапису не виявляється можливим встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, враховуючи, що останній неодноразово заперечував вказану обставину.

Суд звертає увагу, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та долучення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Лише чітке дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння свідчить про законність їх дій та допустимості висновків, викладених у протоколі, як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, та чи дійсно така особа відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого законодавства, покладено на працівника поліції як на суб`єкта владних повноважень.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Отже, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю. С. Кіцула