Провадження № 33/811/1889/21 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 454 грн 00 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 09 вересня 2021 року о 14 год 15 хв у м. Львові на вул. Смольського, 4, керуючи автомобілем «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху, а саме не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, залишив, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Звертає увагу, що судом невірно оцінено його клопотання про відкладення справи, як таке що спрямоване на уникнення відповідальності та не взято до уваги те, що він хотів особисто бути присутнім в судовому засіданні, однак не зміг цього зробити у зв`язку з хворобою.

Зазначає, що оскільки на момент розгляду справи апеляційним судом закінчилися строки передбачені ст. 38 КУпАП, тому вважає, що після скасування постанови місцевого суду провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що він не був присутнім при винесенні оскаржуваної постанови, а копію такої отримав в місцевому суді 16.12.2021, про що свідчить його підпис на заяві про отримання постанови, відтак вважає що такий пропущений з поважних причин.

Апелянт зазначає, що 06.12.2021 ним було подано до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікарняному, а також було зазначено номер електронного листка непрацездатності. Однак суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В судові засідання у даній справі, які були призначені на 11.01.2022, 28.01.2022, 18.02.2022, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Крім того, на офіційному сайті Львівського апеляційного суду було неодноразово та завчасно оприлюднено повідомлення про виклик в судові засідання ОСОБА_2 для розгляду поданої ним апеляційної скарги на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року, які були відкладені на 11.30 год 28.01.2022, 12.30 год 18.02.2022.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 053280 від 20 жовтня 2021 року (а.с.1); протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134743 від 20 жовтня 2021 року (а.с.15); схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.09.2021(а.с.5); відеозаписом події (а.с.4); рапортом інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції П. Франчака (а.с.6); рапортом інспектора В2Р1Б2 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Н. Галуна (а.с.7); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с.8); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно письмових пояснень свідка події ОСОБА_3 , вона 09.09.2021 була очевидцем ДТП на вул. Смольського, 4. Зазначає, що бачила, як водій автомобіля Лада 112, номерний знак НОМЕР_1 скоїв наїзд на припаркований автомобіль Опель інсігнія і поїхав в невідомому напрямку.

Згідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 , він 09.09.2021 близько 22:30 припаркував автомобіль «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_2 у м. Львові на вул. Смольського, 4, в якому проживає, після чого автомобіль не випарковував. 09.09.2021 близько 14 год 45 хв виявив автомобіль пошкодженим, після повідомлення працівників поліції.

Відповідно до рапорта інспектора УПП у Львівській області ДПП Н. Галуна, який зазначив, що 09.09.2021 він заступив на службу у складі екіпажу Омега-301 спільно з лейтенантом поліції М. Васівом. Близько о 14 год 15 хв отримали на службовий планшет повідомлення про ДТП без травмованих за адресою: м. Львів, вул. Смольського, 4. Коли прибули за вказаною адресою їх на місці очікував працівник магазину Близенько ОСОБА_3 , яка пояснила, що водій автомобіля Лада, номерний знак НОМЕР_1 зеленого кольору здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Opel Insignia» номерний знак НОМЕР_2 і поїхав в невідомому напрямку. Ними було встановлено водія автомобіля «Opel Insignia», яким виявився ОСОБА_1 . Обслідувавши дану вулицю, було виявлено камери відеоспостереження. Надалі було складено схему ДТП, відібрано пояснення у очевидця та водія автомобіля «Opel Insignia» та написано рапорт.

Відповідно до рапорта інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції П. Франчака, який зазначив, що у нього на розгляді знаходились матеріали дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.09.2021 о 14 год 15 хв в м. Львові на вул. Смольського, 4 за участі автомобіля «Opel Insignia» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля ВАЗ 21124 номерний знак НОМЕР_1 , водій якого залишив місце події. В ході пошукових заходів було встановлено водія автомобіля ВАЗ 21124, яким виявився ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після того було встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться на роботі в ресторані Правда за адресою м. Львів, пл. Ринок,32. Надалі було здійснено виїзд у зазначений ресторан, де перебував ОСОБА_2 . Надавати будь-які пояснення останній відмовився згідно ст. 63 Конституції України. В присутності нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 053280 від 20 жовтня 2021 року та серії ААБ № 134743 від 20 жовтня 2021 року, зі змістом яких ОСОБА_2 було ознайомлено, які підписувати останній відмовився.

Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушень ОСОБА_2 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 053280 від 20 жовтня 2021 року у вину ОСОБА_2 поставлено те, що він 09 вересня 2021 року о 14 год 15 хв у м. Львові на вул. Смольського, 4, керуючи автомобілем «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п.2.3. (б), 13.1 Правил дорожнього руху, а саме не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134743 від 20 жовтня 2021 року, водій ОСОБА_2 09 вересня 2021 року о 14 год 15 хв у м. Львові на вул. Смольського, 4, керуючи автомобілем «ВАЗ 21124», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, не повідомивши органи поліції, чим порушив вимоги п.2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

Викладені в протоколах серії ААБ № 053280 від 20 жовтня 2021 року (а.с.1) та серії ААБ № 134743 від 20 жовтня 2021 року (а.с.15) обставини стверджуються також долученою до протоколів схемою місця ДТП (а.с.5), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце у м. Львові на вул. Смольського, 4, внаслідок якої автомобіль «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_2 отримав пошкодження, а саме: задня ліва сторона бампера потертості лакофарбового покриття, заднє ліве крило потертості лакофарбового покриття, заднє ліве колесо та титановий диск. У графі Вид пригоди зазначено наїзд на т/з припаркованого. У графі Відомості про місцезнаходження водія та транспортного засобу водій №1 на місці, водій №2 зник.

Дана схема місця ДТП складалася в присутності потерпілого ОСОБА_1 , адже згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 134743 від 20 жовтня 2021 року, водій ОСОБА_2 , будучи причетним до ДТП, залишив місце пригоди, не повідомивши орган поліції.

На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на такій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 053280 від 20 жовтня 2021 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 134743 від 20 жовтня 2021 року складені відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки їхня форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і вони є складеними та підписаними уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушень, крім цього, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Так, статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу норми КУпАП вбачається, що порушення Правил дорожнього руху, яке мало наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_2 згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що постанова судді винесена без участі ОСОБА_2 , то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_2 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Що стосується доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то таке є безпідставним.

Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було вчинене 09 вересня 2021 року, а рішення у справі в суді першої інстанції було постановлено 07 грудня 2021 року, тобто в межах трьох місяців з дня вчинення правопорушення, передбачених ст. 38 КУпАП, тому безпідставним є і закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2021 року, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Романюк М.Ф.