Справа №498/101/22
Провадження по справі№3-зв/498/4/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року смт. Велика Михайлівка Одеська область

Суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області Чернецька Н.С., розглянувши заяву судді Великомихайлівського районного суду Одеської області - Ткачук О.Л. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення №498/101/22, провадження №3/498/131/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року, головуючою суддею для розгляду даної справи визначено суддю Ткачук О.Л.

08.02.2022 року суддею Ткачук О.Л. заявлено самовідвід у розгляді зазначеної справи із тих підстав, що ОСОБА_1 з 28 квітня 2005 року по 10 лютого 2010 року займав посаду судді у Великомихайлівському районному суді Одеської області. Наявність зазначених обставин, є чинником, який ставить під сумнів неупередженість суду при прийнятті будь-якого рішення у справі.

Дослідивши заяву про самовідвід з викладеними мотивами самовідводу судді, суддя дійшов до наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають права учасників судового розгляду заявити відвід судді, і порядку розгляду заяв про відвід (самовідвід) судді.

Водночас, діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід), а тому при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 року роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що при вирішенні питання про самовідвід судді, заявлений у даній справі про адміністративне правопорушення, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права та, при розгляді заяви про cамовідвід судді необхідно керуватися положеннями КПК України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст.75КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно вимог ч. 1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, в тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним з елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006(заява N 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

За вимогами ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто, розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

З огляду на викладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості судді в очах стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, приходжу до висновку про необхідність задоволення даної заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст.1,7,246 КУпАП, ст. ст. 75, 80 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву судді Великомихайлівського районного суду Одеської області Ткачук О.Л. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення № 498/101/22, провадження №3/498/131/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП задовольнити.

Передати матеріали даної справи до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Чернецька