Справа № 128/3298/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , маючого вищу освіту, одруженого, майючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

права передбачені ст.268 КУпАП судом роз`яснені та особі зрозумілі,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099756, що складений 14.11.2021 інспектором СРПП ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Горбатюком І.В., 14.11.2021 біля 00-05 год, в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області по вул. Тиврівське шосе, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Deawoo Matіz», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алькогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу «Драгер, алкотест 6810», прилад ARCE0199, результат 0,71‰. Відповідно порушив п. 2.9а ПДР, а тому його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав. Додатково пояснив, що він із дружиною повезли в м. Вінницю до лікаря дитину. В той час коли дружина перебувала із дитиною у лікаря, він із товаришом випив пива. Після цього дружина сіла за кермо та вони поїхали до дому. Він в цей час сидів поряд із дружиною на сидінні пасажира. По дорозі до дому дитина почала плакати і дружина зупинивши автомобіль, пішла до дитини, яка сиділа на задньому сидінні автомобіля. Двигун в автомобілі в цей час був увімкнений. Оскільки в їх автомобілі не працює ручне гальмо, автомобіль почав потроху котитися і він сидячи на сидінні пасажира, перекинув ногу та натиснув на педаль гальма і вимкнув двигун. В цей час повз їх автомобіль проїзджав автомобіль патрульної поліції. Проїхавши трохи вперед, автомобіль поліції зупинився і працівники поліції підійшли до них та повідомили, що в їх автомобілі не працює одна фара. Під час розмови працівники поліції запропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння. Він вказував працівникам поліції, що він не керував автомобілем, оскільки вживав пиво, що за кермом була дружина, однак працівники поліції не звертали на це увагу та наполягали на тому щоб він пройшов огляд на стан сп`яніння, і він погодився. Під час проходження огляду на стан спяніння працівники поліції надали йому вже споряджений прилад, трубка для продування вже була у приладі, йому її в запечатаному вигляді ніхто не надавав. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП категорично не визнав, оскільки він не керував транспортним засобом. Підтримав подані захисником письмові заперечення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Павленко О.О. підтримала позицію ОСОБА_1 та подані нею письмові заперечення, відповідно до яких при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 відеофіксація розпочалася лише в момент знаходження особи в автомобілі патрульної поліції. Із вказаного відеоматеріалу не зрозуміло, що фактично відбувається, хто здійснює огляд, ким він був проведений, що за пристрій використовується для проведення цього огляду, та чи надавалася для продування стерильна, одноразова, щойно розпакована трубка для продування, що є порушенням ч. 2 ст. 266 КУпАП та п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Окрім того, як вбачається із відеозапису DSI 000, його було здійснено 30.01.2008, тоді як подія відбувалася 14.11.2021. Отже, відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Крім того, як вбачається з чеку за результатами огляду ОСОБА_1 температура повітря становила +15С, тоді як відповідно до інформації з інтернетсайту «Синоптик» про погоду в м. Вінниці 14.11.2021, температура повітря становила +6С. Отже, вказана невідповідність не може вважатися достовірною та доказом вини ОСОБА_1 . Таким чином, проведення огляду ОСОБА_1 відбувалося із порушення мвимог законодавства. Окрім того, суду не було надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Разом із тим, працівники поліції, встановивши, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не здійснили тимчасового затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом. Таким чином, вказане ставить під сумнів законність дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються із фактичними обставинами справи. На підставі вищевикладеного, просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , суду показала, що 14.11.2021 вони із чоловіком та дитиною поверталися на їх автомобілі до дому із м. Вінниці, куди возили їх дитину до лікаря. За кермом перебувала вона, коли під час руху, їх дитина, що сиділа на задньому сидінні автомобіля, почала плакати, вона зупинила автомобіль та пішла до дитини, в цей час під`їхав автомобіль поліції. Далі чоловік разом із працівниками поліції пішли до патрульного автомобіля. Як відбувався огляд чоловіка вона не бачила, оскільки перебувала із дитиною у власному автомобілі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Павленко О.О., свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 099756 від 14.11.2021 громадянин ОСОБА_1 о 00 год 05 хв цього ж дня в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області по вул. Тиврівське шосе, керував автомобілем марки «Deawoo Mataz», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки з використанням алкотестера Драгер, результат якого склав 0,71 % , чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, визначальними для кваліфікації діяння за статтею 130 КпАП України є встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А тому обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КпАП України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 27 Постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справа про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому орган (посадова особа) за змістом статті 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час перегляду в судовому засіданні відеоматеріалу, встановлено, що датою його створення є 30.01.2008, ОСОБА_1 та працівники поліції знаходяться в автомобілі, працівник поліції надає ОСОБА_1 споряджений вже до використання прилад для встановлення стану сп`яніння, ОСОБА_1 його продуває, працівник поліції оголошує результат та демонструє результат на камеру (результат не видно, оскільки засвічено світлом камери). Хоча, ОСОБА_1 і не заперечував, що вживав алкогольні напої, проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснював будь які дії з управління автомобілем в такому стані. До того ж, і сам ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказали, що транспортним засобом керувала свідок, а ОСОБА_1 сидів поряд, на пасажирському сидінні, тобто не здійснював керування транспортним засобом.

Згідно статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Отже, лише з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та спростовують презумпцію його невинуватості, а усі сумніви щодо керування ОСОБА_1 14.11.2021 о 00 год 05 хв транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд тлумачить на користь останнього відповідно до положень ст. 62 Конституції України.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таких доказів не здобуто і під час судового розгляду справи, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо якої відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №099756 від 14.11.2021, а тому провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 221, 245, 251, 256, 276, 278, 283, 284, 287, 289, 294 КпАП України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі № 128/3298/21 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя Л.П. Шевчук