ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/308/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Наджафова Ф.О. огли на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Судану, тимчасово не працюючого, адреса проживання, що зазначена в протоколі: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 26.09.2020 р. о 23:35 год. в м. Харкові, вул. 23 Серпня, буд. 12 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus LX 470, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі у відповідного лікаря фахівця нарколога відмовився в присутності двох свідків. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року (рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 р.), чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Наджафов Ф.О. огли просить скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є громадянином іноземної держави та не володіє українською мовою, але при складанні протоколу щодо нього за ч.2 ст. 130 КУпАП працівники поліції не залучили перекладача, а також належним чином не роз`яснені йому інші права, передбачені ст.268 КУпАП, чим порушили його процесуальні права. Судовий розгляд справи 21.12.2020 року судом першої інстанції, всупереч вимог ст.ст. 268, 274 КУпАП, ОСОБА_1 не було забезпечено право виступати рідною мовою та користуватися послугами перекладача, а також безпідставно було відмовлено у клопотанні захисника про відкладення судового розгляду та виклику свідків у цій справі. Також під час розгляду судового розгляду не було досліджено відеозапис, наданих органами поліції.

Захисник також зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який мав набрати чинності 01.07.2020, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, і за дії, передбачені ст.130 КУпАП, вводилася кримінальна відповідальність. Проте 17.06.2020 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX, що мав скасувати зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального Кодексу. А відтак, сталася юридична колізія через неузгодженість норм законів, оскільки в Законі № 720-IX також було вказано, що він набирає чинності з 01.07.2020, тобто одночасно із Законом № 2617-VIII, який вводив кримінальну відповідальність. Таким чином, нова редакція ст.130 КУпАП була чиною станом на 26.09.2020 року та на даиту складання протоколу. Диспозиція ст.130 КУпАП, не передбачає суб`єктом адміністративного правопорушення водія транспортного засобу.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Наджафов Ф.О. огли не з`явилися.

Захисник Наджафов Ф.О. огли, який є автором апеляційної скарги, 18.01.2022 року надав до канцелярії Харківського апеляційного суду письмову заяву, в якій просив провадити апеляційний розглядза його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , а також зазначив, що підтримує подану апеляційну скаргу в повному обсязі.

Крім того, судом апеляційної інстанції направлялася судова повістка на адресу місця мешкання ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах справи, але цей судовий виклик було повернуто поштою 29.09.2021 року, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.69-71).

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Наджафов Ф.О. огли, який представляє інтереси ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.12.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України і ОСОБА_1 та його захисник Наджафов Ф.О. огли. не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися заходи щодо виклику свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора Луговську Ю.Ю. (а.с. 61-68), але останні в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим, а також з урахуванням заяви захисник Наджафов Ф.О. огли про проведення апеляційного розгляду за його відсутності та за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі вищезазначених осіб та апелянта, враховуючи та в межах доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги захисника Наджафова Ф.О. огли без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови за апеляційними доводами захисника Наджафова Ф.О. огли, судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст.16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 286477 від 26.09.2020 року (арк.1), довідки поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Карпенко О.С. (арк.3); довідки поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Карпенко О.С. (арк.4), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 26.09.2020 року (арк.7), письмових пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.8, 9), рапорту інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Іллі Борисенка від 27.09.2020 р. (арк.10), рапорту старшого інспектора роти № 1 батальйону № 2 ППОП УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Віталія Малахая (арк.11), постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкіна В. М. від 20.12.2019 р. по справі № 638/17727/19, номер провадження 3/638/3926/19, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (арк.13-14) та наявного в матеріалах справи відеозапису (арк.5).

Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 286477 від 26.09.2020 року вбачається, що 26.09.2020 р. о 23:35 год. в м. Харкові, вул. 23 Серпня, буд. 12 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus LX 470, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому медичному закладі у відповідного лікаря фахівця нарколога відмовився в присутності двох свідків. Вказане правопорушення вчинено повторно протягом року (рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 р.), чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 130 КУпАП (арк.1).

Належить врахувати, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення та надавати будь-які пояснення (арк.1).

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником, який був залучений ще на стадії судового розгляду в суді першої інстанції, не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мали для цього достатньо часу.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:

- відомостями письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які 26.09.2020 року були залучені поліцейськими в якості свідків та в своїх письмових поясненнях зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНЛ ХОР ОНД відмовився (арк.8, 9);

- відомостями постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкіна В.М. від 20.12.2019 р. по справі № 638/17727/19, номер провадження 3/638/3926/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави (арк.13-14);

- відомостями відеозапису з нагрудних камер поліцейських записи № та № , на яких зафіксовано, що поліцейський в присутності двох свідків пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння огляду у закладі охорони здоров`я КНЛ ХОР ОНД, але останній відмовився від проходження такого огляду (арк. 5);

- відомостями з бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 26.09.2020 року до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (арк. 7).

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідність.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, така поведінка ОСОБА_1 вірно розцінена працівниками поліції, як фактична відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку .

З відомостей відеозапису з бодікамер працівників поліції, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції неодноразово повідомляли ОСОБА_1 причини його зупинки та спілкувалися з ним на зручній для нього мові, а саме на російській (відеозаписи та № , камера DSJX 301292_ВН1292, починаючи з 23 год. 35 хв.), роз`яснювали наявні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснювали його процесуальні права, але ОСОБА_1 в присутності двох свідків останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. На цьому відеозаписі також зафіксовано, що ОСОБА_1 не оспорював факт керування транспортним засобом (арк. 5), а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою.

Крім того, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що складений відповідний протокол, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що показання свідків є суперечливими, на думку суду є суб`єктивними, оскільки, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання та безпосередньо в ході судового розгляду. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що судовий розгляд проведено за відсутності перекладача, що свідчить про порушення вимог ст.ст. 268, 274 КУпАП, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 участі в судовому засіданні від 21.12.2020 року не приймав, у звязку з чим у суду не було необхідності залучати перекладача під час судового розгляду. Крім того, у цьому судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Наджафов Ф.О. огли, який здійснював захист та представляв інтереси правопорушника, тобто судом не було порушено права ОСОБА_1 на захист.

Апеляційний суд також не погоджується з апеляційними доводами захисника про необхідність скасування оскаржуваної постанови внаслідок відмови у задоволенні судом першої інстанції у задоволенні клопотання сторони захисту про відкладення судового розгляду та виклику свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки захисником не надано доказів про те, що усні пояснення цих свідків мають істотне значення для розгляду цієї справи та суттєво могли вплинути при ухваленні оскаржуваного судового рішення або могли б спростувати відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 286477 від 26.09.2020 року, письмових поясненнях цих свідків від 26.09.2020 року, а також інших вищезазначених письмових доказів та відеозапису події від 26.09.2020 року з бодікамер працівників поліції, долучених до матеріалів справи.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник Наджафов Ф.О. огли не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо виклику та допиту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Апеляційний суд також зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.2 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника Наджафова Ф.О. огли на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Разом з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав передбачених п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність з огляду на таке.

22.11.2018 року прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), яким внесено зміни до статті 130 КУпАП, та яку викладено у такій редакції:

«Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Крім того, цим законом доповнено КК України статтею 2861 наступного змісту:

«Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».

Закон № 2617- VIII набрав чинності 01.07.2020 року.

Разом з цим, 17.06.2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX) яким внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

Поряд з цим, належить врахувати, що в листі від 03.07.2020 року Верховний Суд звернув увагу на те, що до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон), тобто до 01.07.2020 року, КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01.07.2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основ (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, я транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з ч.1 та ч.3 ст.130 КУпАП та передбачено у ст.286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також, Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч.2 ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч.2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаючи (ультра активна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акту чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультра активність має місце тоді, коли приписи нормативно правового акту, який діяв раніше, поширюється не на реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Крім того, в цьому листі зазначено, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст. 247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість їх реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Таким чином, оскільки Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02.07.2020 року та 03.07.2020 року опублікований в газеті «Голос України», а протокол про адміністративні правопорушення ДПР 18 № 286477 за ч.2 ст.130 КУпАП поліцейськими складено 26.09.2020 року, то на підставі ч.1 ст.8 КУпАП розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя застосував редакцію ч.2 ст.130 КУпАП, відповідно до Закону № 720-IX, яка діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За таких обставин, твердження апелянта щодо закриття провадження у зв`язку із набранням 01.07.2020 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» на підставі ст.ст. 8, 247 КУпАП є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Наджафова Ф.О. огли залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков