Справа № 206/135/22
Провадження № 3/206/224/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2021 року о 15-10 год. в м. Дніпро по вул. Андрія Сахарова, 80а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki Hetsu без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння, який було встановлено згідно висновку лікаря-нарколога №5195 щодо результатів медичного огляду від 03.12.2021. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України за що, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не з`явився. Надав заяву в якій просив скасувати складений відносно нього адміністративний протокол, оскільки його уповноваженою особою було складено пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке адміністративне правопорушення, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість. Крім того, його як особу яка притягається до адміністративної відповідальності не було опитано та не вручено протокол про адміністративне правопорушення, а тому він не був ознайомлений із пред`явленим йому обвинуваченням.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Тому, на підставі ч.2 ст.268 КУпАП, враховуючи, що дана категорія справ до вичерпаного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, вважаю за можливе розглядати справу в його відсутності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують для неї правових наслідків та не порушують його права, та відповідно окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржується, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.01.2020 року по справі №2-а/489/7/2016 зазначила, що розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства. При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальною дією, оцінка якій має бути надана під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в їх сукупності, приходжу до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки його вина підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 107057 від 23.12.2021 р., складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку;

- рапортом,

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5195, складеному 28.11.2021 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про недопустимість як доказу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він складений з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, а саме пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення, суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать його точному змісту.

Виходячи з визначення початку строку для складення протоколу, передбаченого ст.254КУпАП, а саме не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи,яка вчинила правопорушення, такі строки взагалі не були порушені, оскільки скласти протокол відносно особи працівники поліції можуть тільки тоді, коли до Управління патрульної поліції надійшов висновок із закладу охорони здоров`я із результатами медичного дослідження, на що об`єктивно потрібен час для здійснення лабораторних досліджень і тільки після того, як працівник поліції отримав цей висновок, підтвердилась така ознака об`єктивної сторони правопорушення, як «в стані алкогольного сп`яніння».

Крім того, особа має право надати пояснення з приводу виявлених фактів для чого ОСОБА_1 викликався до Управління патрульної поліції, проте не з`явився, у зв`язку з чим протокол був складений у його відсутність.

Інше тлумачення процесуальних строків складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 254 КУпАП унеможливило б досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є, зокрема охорона прав і свобод громадян, власності, запобігання правопорушенням, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Посилання ОСОБА_1 , що під час оформлення матеріалів протоколу він не був опитаний, йому не був вручений протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, а отже він не був ознайомлений з пред`явленим йому звинуваченням належним чином, суд розцінює як такі, що не порушують вимог процесуального закону з огляду на те, що останнім були подані заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про його обізнаність із змістом протоколу, та використання передбаченої законом можливості надавати пояснення, подавати докази.

Отже, з урахуванням викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь вини, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і вважаю за необхідне з метою виправлення водія і недопущення в подальшому подібних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, так як вчинене ним правопорушення є одним з найнебезпечніших і найважчих правопорушень з адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку, оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані алкогольного сп`яніння є небезпечним як для самої особи - водія, так і для інших учасників дорожнього руху, піддати останнього адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Також, відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи результат розгляду даної справи, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Плінська