КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/887/2022
Справа 374/327/21 Головуючий в суді І інстанції Кітов О.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Наріжного Олександра Анатолійовича на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «а» ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 18 вересня 2021 року о 17 год. 10 хв. на перехресті вул. І.Виговського та пр.-ту Правди у м. Києві керував транспортним засобом Volkswagenд.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Alcotest», результат огляду 1,95‰, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР.

У апеляційній скарзі захисника Наріжного О.А. указано на незаконність та необґрунтованість постанови, винесення її з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без викладення всіх з`ясованих фактичних обставин справи. Вказано, що суд суб`єктивно поставився до розгляду вказаної справи та не надав належної оцінки порушенням вимог закону під час складання протоколу, а також використав під час винесення рішення виключно ті обставини справи, які, на думку суду, дозволили визнати ОСОБА_1 винним. Крім того, суд у рішенні не пояснив та не обґрунтував, чому відкинув факти, які виправдовують ОСОБА_1 , та безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказував на порушення поліцейськими вимог наказу МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та наказу МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Звертав увагу, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 18 вересня 2021 року потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у автомобілі спрацювали подушки безпеки, від яких ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження голови та не у повній мірі розумів, що відбувається навколо, в зв`язку з чим працівниками поліції викликано медичну допомогу для останнього. У подальшому, після отримання медичної допомоги, ОСОБА_1 поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння і після встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 не погодився з таким висновком - факт непогодження зафіксовано на відеозаписі, здійсненому з бодікамери поліцейського. Таким чином, твердження суду в постанові від 22 грудня 2021 року, що ОСОБА_1 визнав вину, є хибним та невірним.

Наголошував, що згідно з вимогами Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. ОСОБА_1 працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що свідчить відсутність направлення до медичного закладу.

Крім зазначеного, Акт огляду, який міститься у матеріалах справи, та на який посилається суд у своїй постанові як погодження ОСОБА_1 з результатами огляду, не можна використовувати як належний доказ вини останнього, оскільки ОСОБА_1 перебував у стресовому стані після дорожньо-транспортної пригоди та з можливим струсом головного мозку і підписав всі документи, на яких наполягали поліцейські.

Долучений до протоколу результат тесту не є допустимим доказом, так як огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Посилався на невідповідність обставин події з обставинами, викладеними в постанові суду, зокрема протокол про адміністративне правопорушення складений 18 вересня 2021 року о 17:32, про що зроблений відповідний запис в самому протоколі. В подальшому, під час опису події порушення, інспектор вказує, що ОСОБА_1 18 вересня 2021 року о 17:10 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Однак, виходячи з матеріалів справи, це не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з відеозапису № , який долучено до матеріалів справи, поліцейський вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП він склав о 17:10, а у фабулі правопорушення вказує, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 16:50 і потрапив у ДТП. Виходячи з викладеного та посилаючись на матеріали справи, ОСОБА_1 фізично не міг керувати автомобілем о 17:10, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, оскільки о 16:50 він вже потрапив у ДТП. Таким чином, працівниками поліції внесено недостовірні відомості до протоколу, які не відповідають дійсності, а судом у свою чергу не перевірено та не встановлено істину по справі і використано ці недостовірні відомості у постанові.

Вказував, що пояснення свідків, які знаходяться в матеріалах справи, не можна вважати належними доказами, оскільки вони не написані власноруч свідками та не містять особистого волевиявлення та особистих пояснень свідків. Бланк з назвою «Пояснення», який міститься в матеріалах справи, не можна вважати поясненнями в розумінні ст. 272 КУпАП, оскільки свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення правопорушником протиправного діяння.

Наводив судову практику ЄСПЛ, вважав, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував обставин справи та не надав можливість ОСОБА_1 подати свої доводи по справі, в зв`язку з чим прийшов до невірного висновку щодо визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного просив скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва по справі № 374/327/21 від 22 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову, якою закрити справу за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що розгляд справи проведено у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і про розгляд справи 22 грудня 2021 року стороні захисту стало відомо 19 січня 2022 року після ознайомлення з матеріалами справи. Копія судового рішення ОСОБА_1 не надіслана до сьогоднішнього дня, враховуючи вищевикладене, він не знав та не міг знати про розгляд справи та його результати.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Наріжний О.А. пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 і повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови йому вручено не було, докази направлення копії постанови в матеріалах справи відсутні, з матеріалами справи захисник Наріжний О.А. ознайомився 10 січня 2022 року (а. с. 19).

За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

В судове засідання 14 лютого 2022 року захисник Наріжний О.І. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явилися, від них за підписом адвоката Наріжного О.І. надійшла заява в електронній формі про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Відтак суд апеляційної інстанції вважає неявку захисника Наріжного О.І. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 ПДР водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ 18 № 291003 від 18 вересня 2021 року в частині події адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;

чеком Alcotest Drager 6820, прилад № ARSL-0302, згідно якого результати тесту є позитивними, 1,95‰, з підписами інспектора поліції і особи, що тестують;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мовлення, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою Alcotest6820 № ARSL-0302, результати огляду на стан сп`яніння - 1,95‰, зазначені дані свідків огляду ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 підтвердив свою згоду особистим підписом;

поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 18 вересня 2021 року про те, що вони 18 вересня 2021 року о 17 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті проспекту Правди з вул. І.Виговського були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 ; в їх присутності водій погодився, у встановленому законом порядку, пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», що вони засвідчили своїм підписом в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 291003; результат тесту показав 1,95 ‰; пояснення записано вірно та ними прочитано, зауважень до викладеного вони не мають;

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Згідно ч. 6, 7 розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 1 - 6, 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп?яніння.

Так, з наданого суду відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, вбачається, що після оголошення ОСОБА_1 результатів огляду на стан алкогольного сп?яніння, отриманих за допомогою спеціальних технічних засобів - алкотестеру Drager 6820, прилад № ARSL-0302, згідно якого результати тесту є позитивними, 1,95‰, працівник поліції запитує у нього, чи погоджується він з цими результатами, на що ОСОБА_1 надає відповідь: «Я не проти».

Крім того, в графі «з результатами згоден» Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив свою згоду з результатами огляду особистим підписом.

Роздрукований на принтері ARSL-0457 чек Alcotest Drager 6820, прилад ARSL-0302, теж підписаний ОСОБА_1 .

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що водій ОСОБА_1 погодився з результатами огляду.

Враховуючи вищевикладене, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги щодо хибності та невірності висновків суду, що ОСОБА_1 визнав свою вину.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у поліцейських не було передбачених законом підстав направляти водія для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та відповідно складати направлення, відтак апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Також не ґрунтуються на вимогах закону, а лише на власних припущеннях, та відхиляються апеляційним судом доводи захисника Наріжного О.А. в апеляційній скарзі щодо неналежності та недопустимості як доказу вини ОСОБА_1 . Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки, на думку захисника, ОСОБА_1 підписував його в стресовому стані та з можливим струсом головного мозку.

Враховуючи, що під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про проведення огляду на стан алкогольного сп?яніння з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недопустимість як доказу результату тесту, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 фізично не міг керувати автомобілем о 17:10, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, оскільки о 16:50 він вже потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, як зазначено поліцейським у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, апеляційний суд враховує, що судом першої інстанції в даній справі розглядався лише протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 291003 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і будь-які інші протоколи про адміністративне правопорушення не були предметом судового розгляду.

При цьому в межах справи, що переглядається апеляційним судом, фактичні події хронологічно узгоджуються з матеріалами про адміністративне правопорушення, оформленими поліцейськими відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 291003, складеному 18 вересня 2021 року о 17:32, зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння о 17:10.

Викладення пояснень свідків на друкованих бланках не може бути підставою для визнання вказаних пояснень неналежними доказами, як помилково вважав захисник Наріжний О.А. в апеляційній скарзі, так як законодавчо питання форми пояснення свідків не врегульовано, а крім того, фактичні дані, що містяться в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , об`єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема з даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чеком алкотестеру та фактичними даними, зафіксованими на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Апеляційний суд приймає до уваги, що клопотань про виклик даних свідків для надання ними пояснень в апеляційній скарзі не заявлено.

Апеляційний суд враховує, що до розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами справи 13 грудня 2021 року (а. с. 15), однак будь-яких додаткових пояснень, заперечень щодо доказів, наявних в матеріалах справи, або власних доказів на спростування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, ним надано не було, та відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд не надав можливість ОСОБА_1 подати свої доводи по справі.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають, відтак апеляційним судом відхиляються посилання в апеляційній скарзі на суперечливість протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказів, на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також на судову практику ЄСПЛ щодо поширення стандартів, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга захисника Наріжного О.І. не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування всіх фактичних обставин справи, упереджене («суб?єктивне») ставлення суду до розгляду вказаної справи, ненадання належної оцінки порушенням вимог закону і вибіркове використання доказів, а також безпідставність визнання судом вини у вчиненні адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.

Постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Наріжному Олександру Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника Наріжного Олександра Івановича залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «а» ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.