Справа № 357/527/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, директор ТОВ «ПФК Інтертранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 будучи директором ТОВ «ПФК Інтертранс», вчинив правопорушення, а саме: порушення порядку податкового обліку, по результатах камеральної перевірки ТОВ «ПФК Інтертранс» за травень 2021 року сформовано податкове повідомлення рішення форми «В4» від 01.09.2021 року №19470/18-08 на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 49205 грн. На ІКПП 19.10.2021 року відображено ППР форми «В4» від 01.09.2021 року №19470/18-08 в сумі 49205 грн., але при цьому платником в податковій звітності з ПДВ за жовтень 2021 року не задекларовано на зменшення суми від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, за рахунок зменшення залишку від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу в розмірі - 49205 грн., уточнюючих розрахунків не подано. Тому у платника відсутнє право на декларування суми від`ємного значення у розмірі 49205 грн., що зараховується до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду - жовтень 2021 року та відображено у рядку 16.1 значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду, чим порушив пункт 200.1 статті 200, абз. «в», п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України Податкового кодексу України №2755-VI від 02.10.2010 року (із змінами та доповненнями), тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав, у вчиненому розкаявся, запевнив, що більше такі дії не повторяться.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, за вчинене адміністративне правопорушення стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. При цьому, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду 19.01.2022 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП в травні 2021 року та жовтні 2021 року, тобто більш ніж три місяці тому.

Таким чином, строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, на даний час закінчився.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За викладених обставин закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Крім того, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини який неодноразово наголошував, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

В розумінні вищевикладеного, встановлення будь-якої обставини в рішенні суду після закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, може порушити право особи на справедливий суд, оскільки таке рішення буде прийнято на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Враховуючи викладене, вимоги ст. 38, ст. 247 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, необхідно закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 38, 40-1, 247, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяС. І. Дорошенко