КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/19189/20

Суддя в суді першої інстанції: Левко В.Б.

Провадження № 33/824/846/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. (а.с. 13-14).

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2021 року виправлено описку у вступній частині постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року та зазначено місце проживання (перебування) - АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Не погодившись з вказаною постановою, 28 грудня 2021 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Миронюк Д.Д. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив поновити строки на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 29-32).

В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначав, що апелянт дізнався про постанову 10 грудня 2021 року, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки про розгляд справи суд першої інстанції ОСОБА_1 не повідомляв та копію постанови не надсилав.

Щодо оскаржуваної постанови апелянт зазначав, що 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, патрульні поліції його не зупиняли, а прибули на виклик дружини апелянта, оскільки між ним та товаришем стався конфлікт. Пояснював, що його товариш ОСОБА_2 забрав у нього ключі від машини і відмовлявся їх повертати, а дружина викликала поліцію. Приїхавши на виклик працівники поліції виключно за словами нетверезого ОСОБА_2 склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 . Звертав увагу на те, що у матеріалах справи відсутній відеозапис, на якому ОСОБА_1 керував транспортним засобом. А тому його винність у вчиненні зазначеного правопорушення не доведена, а всі сумніви мають тлумачитися на користь апелянта.

Вважає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського та пояснення свідків не можуть бути належними доказами у справі, оскільки на записі не зафіксовано проведення огляду особи на стан сп`яніння, а результати проведення огляду не співпадають із поясненнями свідків про часу, а також в неупередженості свідків є сумніви.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Миронюка Д.Д., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В оскаржуваній постанові суду першої інстанції вказано, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді.

Проте в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи 05 лютого 2021 року. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення, а в протоколі не зазначено його адресу місця проживання чи реєстрації. При цьому, суд першої інстанції отримавши матеріали про адміністративне правопорушення не здійснив запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , а у матеріалах справи містяться судові повістки про виклик до суду ОСОБА_1 на 21 січня 2021 року та 05 лютого 2021 року без зазначення його адреси.

Розглянувши справу 05 лютого 2021 року, суд першої інстанції лише 08 квітня 2021 року здійснив запит про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та отримав відповідь, що він по м. Києву не значиться.

Відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову ОСОБА_1 суд не надсилав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про розгляд справи та оскаржувану постанову не отримував.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, результатом тесту «Драгер» (1,60 проміле), поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 1-9).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, тому відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 002493 від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 16 листопада 2020 року о 22 год. 30 хв. в м. Києві, пл. Дарницька, 1 керував транспортним засобом Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат тесту 1,60 % (а.с. 1).

Вбачається, що ОСОБА_1 не підписав протокол про адміністративне правопорушення та відмовився від надання пояснень. Водійське посвідчення НОМЕР_3 було тимчасово вилучено та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

З наявної у матеріалах справи розписки від 16 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 підтвердила факт залишення на зберігання транспортного засобу Skoda Octavia, р.н. НОМЕР_2 (а.с. 6).

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, водій пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою тесту «Драгер» (а.с. 9).

Згідно з наявним в матеріалах справи результатом тесту «Драгер» показник алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1,6 проміле, про що також складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3-5).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в поясненнях підтвердили, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» та результат тесту показав 1,60 проміле (а.с. 7-8).

Свідок ОСОБА_2 у письмових поясненнях зазначив, що 16 листопада 2020 року о 22 год. 10 хв. бачив, як під`їхав п`яний водій, поведінка була неадекватною, водій хитався, бив машину ногами, як встановлено водій - ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно з п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Дії працівників поліції при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідають вимогам «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735.

Сукупність наявних у справі доказів дає підстави для висновку, що вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт посилався на те, що не керував транспортним засобом, проте такі пояснення не знайшли відображення в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, в розділі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення».

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про розгляд справи судом першої інстанції за його відсутності та без належного повідомлення про розгляд справи, слід зазначити, що таке порушення судом норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи та не може бути підставою для скасування постанови.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити строк ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець