№3/303/4763/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Камінський С.Е.,

з участю захисника Пуканича Е.В.

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

24.12.2021 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 067681, відповідно до якого останній 24.12.2021 року о 21 години 15 хвилин в м.Мукачево по вул.Вокзальна, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2104», н.з. НОМЕР_1 , будучи водієм «таксі» надавав послуги з перевезення пасажирів, без ліцензії, чим порушив вимоги п.24 ст.739 Закону України «Про ліцензування», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Захисник Пуканич Е.В. в суді просив закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, про що подав письмове пояснення, в якому зазначив наступне.

Обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 067681 від 24.12.2021 року не відповідають дійсності, оскільки його підзахисний не здійснював перевезення пасажирів на автомобілі марки «ВАЗ» моделі 2104, н.з. НОМЕР_1 , без отримання відповідної ліцензії на перевезення пасажирів. Доказів факту здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів 21.12.2021 року о 21 годині 15 хвилин у м.Мукачево по вул.Вокзальна матеріали справи не містять, як і не зрозуміло норми якого саме нормативно-правового акту порушив ОСОБА_1 , оскільки Закону України «Про ліцензування» в українському законодавстві взагалі не існує. Наявність протоколу, який є лише засобом фіксації певної події і обставин, встановлені особою, яка його склала, може бути доказом вини лише особи, яка систематично здійснює господарську діяльність, що встановлює суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення за ст. 164 ч. 1 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши письмові докази у справі та переглянувши відеозапис, суд прийшов до наступного.

У відповідності до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян,

до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Закону України «Про ліцензування» в законодавстві України не існує, як і не існує ст.739 «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Згідно статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку та громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає внаслідок провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його

одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують те, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності, оскільки як свідчать обставини викладені у протоколі, то такі не підтверджені належними і допустимими доказами. У протоколі не зазначені свідки (очевидці), які б моли підтвердити вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення, до матеріалів справи не долучені їх пояснення, а також фото з наявністю пасажирів, що б доводило факт перевезення ОСОБА_1 останніх.

Наявність таблички «таксі» на автомобілі ОСОБА_1 , зображеної на фото, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, не доводить факту здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської діяльності (таксі), як суб`єктом господарювання (підприємця), як і не доводить факту одержання останнім за такий вид діяльності будь-якого прибутку. При цьому, з перегляду відеозапису чітко вбачається, що у автомобілі ОСОБА_1 нікого із пасажирів не було. Наявність підпису ОСОБА_1 у вказаному протоколі свідчить не про визнання своєї вини, а про його наявність під час складання протоколу і не доводить факту здійснення ним саме такого виду господарської діяльності, оскільки відмовся від дачі пояснень, про що свідчить відповідний у протоколі запис.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст.1 цього Кодексу), вимог ст.62 Конституції України та ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними, достовірними і достатніми доказами, не може ґрунтуватися на припущеннях, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене суддя прийшов до висновку про недоведеність події та складу даного правопорушення в діях ОСОБА_1 , тому справу необхідно закрити з мотивів п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 251, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.Е. Камінський