Справа №345/522/22
Провадження № 3/345/245/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031854 від 08.02.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , 08.02.2022 р. о 00 год. 05 хв. в м. Калуш, по вул. Каракая, керував автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння із згоди водія проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Драгер, результат якого 1.25 ‰ проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.

ОСОБА_1 прибув в судове засідання і йому була вручена пам`ятка про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не оспорив того факту, що в ніч з 07.02.2022 на 08.02.2022 керував автомобілем. Проте, категорично заперечив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що він є особою з інвалідністю і через це алкоголь практично не вживає. Поліцейські безпідставно запідозрили, що він буцімто перебуває стані алкогольного сп`яніння, проте, на вимогу полісменів він продув алкотестер. Цей прилад видав незрозумілий для нього результат з яким він категорично не погодився і був готовий їхати в медичний заклад для проходження альтернативного огляду. Проте, поліцейські не забезпечили йому такої можливості, а почали по декілька разів перепитувати чи він погоджується з результатом алкотестера і розповідати, що в лікарні він буде продувати такий же прилад. Щодо підпису в акті огляду на стан сп`яніння, то пояснив, що цей документ він підписав на вимогу поліцейських вже після того як відносно нього був складений безпідставний протокол. Без підписання ряду документів поліцейський відмовлявся видати йому тимчасовий дозвіл на право керування автомобілем. Тому вважає, що в його діях нема складу правопорушення, оскільки, працівники поліції не забезпечили йому можливість пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі. Після перегляду в судовому засіданні відеозаписів, які наявні на долученому до протоколу диску, ОСОБА_1 зазначив, що на цих відеозаписах відображена не вся розмова з поліцейським.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази, які долучені до протоколу (в т.ч. і відеофайли), приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП. Так, згідно частин 2 і 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, згідно вказаної норми закону, водій транспортного засобу має право вибору де проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, чи в закладі охорони здоров`я. В свою чергу поліцейський повинен спершу запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а у випадку небажання водія проходити такий огляд чи незгоди водія з результатами такого огляду, запропонувати проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 не оспорює той факт, що в ніч з 07.02.2022 на 08.02.2022 він кермував транспортним засобом в м. Калуші, тобто мав статус водія.

Як зафіксовано на відеозаписі, який міститься на долученому до протоколу диску (а.с. 6), за пропозицією працівників поліції ОСОБА_1 продув газоаналізатор, який видав результат 1.25 ‰ проміле. Це ж підтверджується і роздруківкою (а.с. 1) Проте, як на місці зупинки транспортного засобу, так і під час розгляду справи в суді, ОСОБА_1 категорично не погодився з такими результатами.

Така позиція водія зобов`язувала працівників поліції запропонувати водієві пройти альтернативний огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан сп`яніння, оформити відповідне направлення, а також забезпечити доставку водія в такий заклад охорони здоров`я.

Проте, працівники поліції не виконали цих вимог законодавства, адже, як зафіксовано на відеозаписі, після висловлення водієм ОСОБА_1 бажання і згоди пройти альтернативний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, працівник поліції не супроводжує водія в найближчий заклад охорони здоров`я, а по декілька раз перепитується у водія чи згоден він з результатами алкотестера і зазначає, що в лікарні він буде продувати такий же прилад. Очевидно, що такі слова працівника поліції зумовили розгубленість та непорозуміння зі сторони водія ОСОБА_1 .

При цьому слід зауважити, що згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, в закладах охорони здоров`я, окрім стандартного огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, можуть проводитись лабораторні дослідження, для чого в особи відбираються зразки біологічного середовища.

Такі дії працівників поліції суд розцінює як провокативні і спрямовані на заплутування особи, відносно якої складено протокол, та змушування погодитись з результатом проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом підписання як протоколу, так і акту проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо акту проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння від 08.02.2022 р. з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 3), то в ньому зафіксований факт проходження огляду водієм на стан сп`яніння за допомого газоаналізатора Драгер ALKOTEST 6820 на місці зупинки транспортного засобу. Цієї обставини ОСОБА_1 не оспорював і в судовому засіданні. Разом з тим, з переглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 підписався в цьому документі вже після того як він підписав складений відносно нього протокол. Тобто така обставина підтверджує вище висловлену позицію ОСОБА_1 і приводить суд до висновку, що протокол про адмінправопорушення серії ААБ № 031854 від 08.02.2022 був складений безпідставно ще до того, як поліцейський переконався у згоді особи з результатами проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу.

Щодо направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 08.02.2022 року (а.с. 4), то суд зауважує, що в ньому відсутні відомості про ознайомлення зі змістом цього документу водія ОСОБА_1 . А враховуючи, що матеріали відеофіксації також не містять підтвердження ознайомлення особи, відносно якої складено протокол, зі змістом цього документу, то суд приходить до висновку про недопустиміть цього доказу.

Сам протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 031854 від 08.02.2022 р. (а.с. 2), в якому зазначені обставини правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , не може слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності, без наявності інших належних, допустимих, об`єктивних і неспростовних доказів вини особи у вчиненні адмінправопорушення. Адже незважаючи на те, що у КУпАП протокол про правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, допустимих і переконливих доказів того, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння у порядку, визначеному ст. 266 КУпАП, то, вважаю, що ОСОБА_1 не порушував вимоги Правил дорожнього руху і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 130, 247, 266, 283-287 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя