Справа № 578/1/22 Провадження № 3/591/603/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2021 року серії ДПР 18 № 474357, водій ОСОБА_1 10.12.2021 року о 15 год. 45 хв. в с.Тиниця, по вул. Центральна, Ніжинського району керував автомобілем ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук) від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення надійшов до Зарічного районного суду м.Суми 21.02.2022 року.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Дослідивши матеріали справи з огляду на положення ст. 278 КУпАП, приходжу до такого висновку.

У відповідності до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Частинами 2-4 ст. 276 КУпАП передбачені винятки із загального правила розгляду справи за конкретним статтями КУпАП, проте ст.130 КУпАП до цього переліку не належить (Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 року, у частині другій статті 276 слова та цифри "частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130" виключено).

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, яке інкримінується особі, вчинено у с. Тиниця Ніжинського району Чернігівської області, а тому судовий розгляд адміністративної справи не належить до територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м.Суми.

Відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП безпосередньо не містять положень щодо підстав і порядку зміни територіальної підсудності справ.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при визначенні підсудності протоколу про адміністративне правопорушення, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншому суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення за адресою: с.Тиниця по вул.Центральна Ніжинського району Чернігівської області, вважаю за необхідне направити справу про адміністративне правопорушення до Сумського апеляційного суду для визначення підсудності.

Керуючись ст. 276, 278 КУпАП, ст. 34 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направити до Сумського апеляційного суду для визначення підсудності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Р.Сорока