Справа № 738/1308/21 Головуючий у 1 інстанції Парфененко О. Я.
Провадження № 33/4823/47/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника адвоката Якуби Г.О.,

особи, що притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_1 07 жовтня 2021 року, о 14 год. 50 хв., в с. Бігач, Чернігівської області, по вул. Жовтнева, біля будинку № 39 керував транспортним засобом мопедом «Spark», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, що позбавило можливості надати свої пояснення по даній справі.

Стверджує, що працівники поліції безпідставно до нього підійшли з приводу порушення ним ст. 126 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом без мотошолому та керування водієм транспортним засобом не зареєстрованим у встановленому порядку, та без вмотивованих підстав запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, однак, при цьому не роз`яснили правових наслідків такого огляду чи відмови від його проходження.

Крім того, зауважує, що факт фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння було проведено без наявності свідків, як того вимагає чинне законодавство.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що час складання протоколу про адміністративне правопорушення передує часу складання направлення на огляд, що свідчить про формальність останнього документу.

Вказує на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

На думку апелянта, відеоматеріал не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства про адміністративні правопорушення відео, не є цілісним, а з 14 год. 53 хв. до 15 год. 08 хв. взагалі не велось.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції вимоги зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 025287 від 07 жовтня 2021 року, в вину ОСОБА_1 ставилося вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало у тому, що 07 жовтня 2021 року, о 14 год. 50 хв., в с. Бігач, Чернігівської області, по вул. Жовтнева, біля будинку № 39 він керував транспортним засобом мопедом «Spark», без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, які були неповно досліджені судом з точки зору їх допустимості.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, та іншими документами.

Суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №025287 від 07 жовтня 2021 року відносно останнього та на відеозапис вказаної події, яка зафіксована на відеокамеру працівником поліції.

Проте, наявний в матеріалах справи відеозапис працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_1 , в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, складається з окремих файлів, не є безперервним і послідовним, в зв`язку з чим, з наявних відеозаписів неможливо встановити усі обставини події. Більш того, у період часу з 14 год. 53 хв. до 15 год. 08 хв. взагалі відео не велось.

Також, із даного відеозапису вбачається, що поліцейськими під час висунення ОСОБА_1 вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, не були зазначені підстави для такого огляду, а саме, які ознаки указують на можливе перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а тільки обмежились лише загальним висновком, вказавши «яким чином ми могли не виявити».

Окрім цього, відеозапис не містить у тому числі і роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від огляду на стан сп`яніння, а лише працівниками поліції зазначено «там раз вызовут, ну така процедура, ми ж її не придумували».

В своїх поясненнях, в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 , інспектор патрульної поліції, зазначив, що безперервність та відсутність відео у певний проміжок часу, можливо і стало наслідком технічних недоліків його нагрудної камери.

В такому випадку, для підтвердження обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції повинні були залучити двох свідків. Суд апеляційної інстанції відмічає, що в даному випадку складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності свідків, є порушенням норм ст. 266 КУпАП.

З цих підстав, на думку апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 025287, складений стосовно ОСОБА_1 є недопустимим доказом, оскільки він міг бути складений тільки за участю двох свідків, пояснення яких являються невід`ємною частиною протоколу. Даний протокол є головним доказом і визнання його недопустимим автоматично означає неможливість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Також, із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено о 15 год. 20 хв. 07 жовтня 2021 року, а направлення водія на огляд до ЧОНД оформлено о 15 год. 30 хв. 07 жовтня 2021 року (а.с. 3, 5), тобто, час складання протоколу про адміністративне правопорушення передує часу складання направлення на огляд, що є порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 вказував, що водію ОСОБА_1 пропонувалось пройти відповідний огляд на стан спяніння, останній відмовився і до автомобіля патрульної поліції його не запрошували, проте, на думку апеляційного суду, дані пояснення свідка викликають сумніви в їх об`єктивності, з огляду на наступне.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначав, що з метою визначення стану алкогольного спяніння був запрошений працівниками поліції до патрульного автомобіля, але перебуваючи у салоні даного автомобіля він не проходив відповідний огляд на виявлення алкоголю, оскільки йому не пропонували це зробити, а свідок ОСОБА_3 , яка була допитана в апеляційному суді, при цьому упевнено вказувала, що бачила як ОСОБА_1 перебував у салоні автомобіля патрульної поліції.

Будь-яких даних, які б підтверджували проходження, особою, що притягується до адміністративної відповідальності огляду на стан сп`яніння працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Однак, працівниками поліції, якими, на їхню думку, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , не було належним чином відсторонено останнього від керування транспортним засобом, з огляду на те, що хоча в матеріалах справи і має місце розписка ОСОБА_3 щодо відсторонення водія, однак він продовжив рух мопедом, про що неодноразово зазначали в судовому засіданні як ОСОБА_1 , так і свідок ОСОБА_3 .

Також, свідок ОСОБА_3 вказувала, що їй працівники поліції залишили мопед, яким керував ОСОБА_1 , при цьому пояснили, що це лише формальність.

Вищенаведені докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки викликають сумніви, щодо їх належності та допустимості, а будь-яких інших доказів, які б беззаперечно доводили вину останнього у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, матеріали справи не містять.

У свою чергу, згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується наявними у справі доказами.

Недоведеність вини особи, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, апеляційний суд констатує порушення при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення та в частині проведеного відеозапису даної події працівниками поліції, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа відносно ОСОБА_1 закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач