Справа №: 385/79/22 Провадження № 3/385/65/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності: за ч. 3 ст. 130 КУпАП постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2021 в справі №385/40/22 у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн, за ч. 3 ст. 130 КУпАП постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2021 в справі №385/1372/21 у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб,

за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та за керування в стані алкогольного сп`яніння, 17.01.2022 о 21:50 по вул. Василя Стуса в м. Гайворон Кіровоградської області, керував автомобілем ВАЗ-21061, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 1,33 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, судом вживались заходи для його належного повідомлення про час та місце розгляду справи зокрема скеровувались СМС повідомлення за його заявою про надіслання таких та надсилались судові повістки за адресою проживання. Однак судові повістки на 01.02.2022 та 17.02.2022 повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, СМС повідомлення, за заявою ОСОБА_1 , доставлено на вказаний ним номер телефону на 01.02.2022.

Зважаючи на викладене, судом вирішено провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить правовим приписам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

До вказаних висновків суд дійшов, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року в справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, на відеозаписі процедури складання протоколу він був додатково проінформований поліцейським про можливість отримання інформації про дату розгляду справи Гайворонським районним судом Кіровоградської області СМС повідомленням та заповнив відповідну заяву. Слід звернути увагу на той факт, що останній не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи і долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, полягає у вчиненні дій, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом п.2.9 а ПДР України, за яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та за керування в стані алкогольного сп`яніння, 17.01.2022 о 21:50 по вул. Василя Стуса в м. Гайворон Кіровоградської області, керував автомобілем ВАЗ-21061, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 1,33 проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Дане правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 058574 від 17.01.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 17.01.2022 о 21:50 по вул. Василя Стуса в м. Гайворон Кіровоградської області, керував автомобілем ВАЗ-21061, номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту 1,33 проміле;

- результатом тесту на стан сп`яніння проведеного 17.01.2022 о 21.55 год №2224 щодо ОСОБА_1 , який становить 1,33 проміле;

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, з яких вбачається, що 17.01.2022 ОСОБА_1 керував автомобілем був зупинений працівниками поліції, які встановили явні ознаки алкогольного сп`яніння в водія ОСОБА_1 , на пропозицію поліцейського він погодився пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місця з допомогою приладу Драгер, результат тесту 1,33 проміле. Про незгоду з результатом не заявляв. В результаті було складено протокол про адміністративне правопорушення. проходив огляд на стан сп`яніння приладом Драгер, результат огляду 1,33 проміле, про незгоду з таким не заявляв;

- постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2021 в справі №385/40/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

- постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.12.2021 в справі №385/1372/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб без конфіскації транспортного засобу за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно довідки ВП №1 (м. Гайворон) №243/112-1-2022 від 19.01.2022 ОСОБА_1 раніше протягом року притягувався до адміністративної відповідальності 24.02.2021 за ч.3 ст. 130 КУпАП, 14.12.2021 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, посвідчення водія не отримував.

Згідно положень п.1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні наведеної норми ПДР та ч. 3 ст. 130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, зважає на те, що раніше застосовані до нього стягнення у вигляді штрафу проявили себе неефективними, у ОСОБА_1 розвинулось відчуття безкарності, що дозволило продовжувати порушувати встановлені в суспільстві правила. Тому суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфікується правопорушення, у вигляді адміністративного арешту без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній посвідчення водія не отримував та без конфіскації транспортного засобу, оскільки такий не є в приватній власності порушника.

Положенняст.326 КУпАП, яка передбачає, що постанова суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, втратила чинність як неконституційна, на підставіРішення Конституційного Суду №10-р/2018 від 23.11.2018 року.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України», яке набуло статусу остаточного 30.01.2015 року та яким було констатовано порушення статті 2 Протоколу №7 до Конвенції. З метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення, а тому суд вважає за необхідне дану постанову про накладення стягнення у виді адміністративного арешту звернути до виконання лише після набрання нею законної сили, а строк відбування накладеного на останнього стягнення відраховувати з моменту його затримання.

У зв`язку з накладення адміністративного стягнення, згідно ст. 4, 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» на 1 січня року, в якому справа надійшла до суду.

Керуючись статтями 33,283,284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, й накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб без конфіскації транспортного засобу.

Строк адміністративного арешту відраховувати з дня затримання правопорушника ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя : М. В. Венгрин

Дата документа 17.02.2022