ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/6106/21

провадження № 3/0285/153/22

15 лютого 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О.,

за участю секретаря Клечковської М. М.,

адвоката особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Бердичів Житомирської області, яка проживає в АДРЕСА_1 , працює головним бухгалтером ТОВ Кревель Мойзельбах (далі Товариство),

за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу від 26.08.2021 слідує, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді головного бухгалтера Товариства, яке зареєстроване в м.Новоград-Волинський Житомирської області, по вул. Волі, 55, та будучи в зв`язку з цим посадовою особою, порушила порядок ведення податкового обліку, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, за 2020 та 2021 роки та не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну.

В судовому засіданні захисник зазначив, що що акт позапланової перевірки від 18.11.2021 та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення оскаржуються Товариством в адміністративному порядку. Рішення ще не прийнято, а відтак висновки податкової перевірки не набрали чинності та не можуть бути підставою для застосування адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасника судового процесу, приходжу до наступного висновку.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення, у якому зазначається відомості, визначені ст.256 КУпАП.

Тобто предмет судового розгляду обмежений обставинами, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та визначають його суть. При цьому необхідно врахувати, що розгляд справи відбувається виключно в межах складеного протоколу, з необхідністю прийняття судом рішення про доведеність чи недоведеність факту порушення особою конкретних норм законодавства та вчинення правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, за яким і складено протокол.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна саме ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі Суд) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

На підтвердження вини ОСОБА_3 податківцем додано до матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення, складений на підставі акту перевірки №11771/06-30-07-16/33063895 від 18.11.2021 про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року. Разом з тим, жодного належного, допустимого та достатнього доказу в розумінні ст.251 КУпАП, який би свідчив про винність дій ОСОБА_2 до справи долучено не було.

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

У справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Суд підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи (справа «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain»).

Принагідно зазначити, що сам по собі факт складання протоколу не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на його складання, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини. Відповідно до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Відповідно до змісту п.56.15 ст.56 Податкового кодексу України скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

За таких обставин, посилання контролюючого органу в протоколі на порушення ОСОБА_2 порядку ведення податкового обліку, які зроблені на підставі лише одного акту, є передчасними та непереконливими, а остаточно факт допущення нею порушення ч.1 ст.163-1 КУпАП не є доведеним, що позбавляє суд можливості всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати усі обставини справи та прийняти законне та обґрунтоване кінцеве рішення по даній справі.

Наявні в матеріалах справи докази, не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, відтак аналізуючи всі обставини справи та наявні матеріали, вважаю, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, статтями 280, 283, 284, 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП ОСОБА_2 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О.Літвин