Справа №587/2480/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О.М.
Номер провадження 33/816/107/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/2480/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2021, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді в частині накладеного стягнення змінити, оголосивши йому усне зауваження та звільнивши від адміністративної відповідальності, оскільки при вирішенні питання про накладення стягнення суддя не прийняв до уваги, що він має на утриманні неповнолітню дитину, тимчасово непрацюючу дружину та батьків пенсійного віку, мати є інвалідом 3 групи, він працює неофіційно слюсарем на СТО. Крім того, у постанові судді відсутні відомості про притягнення до адміністративної відповідальності, обтяжуючих обставин не встановлено, шкоди нікому завдано не було, що значно знижує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, суворість стягнення явно не відповідає характеру правопорушення. Строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин, оскільки він не приймав участі в розгляді справи, копію постанови отримав 11.01.2022, а апеляційна скарга подана ним після закінчення строку на оскарження.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2021 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з строком на 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_4 26.10.2021 о 13:01 на автодорозі Суми-Полтава, обхід м. Суми 13 км у Сумському районі Сумської області керував т/з марки VOLKSWAGEN Transporter 2.4 D, д. н. з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, викликаного канабіноідами, згідно висновку № 450 від 26.10.2021 КНП СОР «ОКНУСНЗ», чим порушив п. 2.9а ПДР. 22.11.2021 о 12:21 в с. Верхня Сироватка, Сумського району, Сумської області по вул. 8 Березня, ОСОБА_4 керував т/з марки VOLKSWAGEN Transporter 2.4 D, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка не відповідає обстановці зіниці очей звужені, не реагують на світло, від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі ухилився шляхом відмови, що було зафіксовано нагрудними відео реєстраторами, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_4 та його захисник Фомінов Р. М. в судове засідання 09.02.2022 не з`явилися і будь-якого клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи не подавали, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності ОСОБА_4 та його захисника Фомінова Р. М., оскільки на підставі ч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом 20 днів з дня надходження справи до суду; апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання; неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, що дотримано апеляційним судом.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).

Враховуючи, що ОСОБА_4 не був присутній під час прийняття суддею рішення, копію постанови отримав 11.01.2022, а апеляційну скаргу подав 13.01.2022, то строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей строк пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП). При цьому правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ст. 9 КУпАП), а на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність для особи, яка керує т/з, настає, крім іншого, за керування т/з у стані наркотичного сп`яніння та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що кореспондується з вимогами п. 2. 9а та 2.5 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані наркотичного сп`яніння та водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого у свою чергу закріплена у ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі водіїв та осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан наркотичного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (із послідуючими змінами), у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічну вимогу містить і п. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮУ 10.11.2015 № 1408/27853 (із послідуючими змінами), згідно якої у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності 2-х свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та п. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 22.11.2021 серії ААБ № 177881, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_4 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак в ході апеляційного розгляду було встановлено, що незважаючи на вказані вище вимоги закону, при відмові водія ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (у закладі охорони здоров`я) вказаний вище протокол серії ААБ № 177881 від 22.11.2021 був складений працівником поліції у відсутності 2-х свідків.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 251 КУпАП) може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оскільки при складанні протоколу серії ААБ № 177881 від 22.11.2021 не був дотриманий порядок фіксації відмови водія т/з від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, тобто визначена законом процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_4 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі стосовно даного епізоду правопорушення (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення від 22.11.2021, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі.

Разом з тим, здійснивши одночасно розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 177845 від 22.11.2021 (епізод від 26.10.2021), суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_4 26.10.2021 о 13:01 на автодорозі Суми-Полтава, обхід м. Суми 13 км у Сумському районі Сумської області керував т/з марки VOLKSWAGEN Transporter 2.4 D, д. н. з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, викликаного канабіноідами, згідно висновку № 450 від 26.10.2021 КНП СОР «ОКНУСНЗ», чим порушив п. 2.9а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивоване і ґрунтується на досліджених та перевірених в суді доказах, а саме:

- висновком КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 450 від 26.10.2021 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння викликаного канабіноідами (а. с. 2);

- відеозаписом подій.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_4 в стані наркотичного сп`яніння, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була в закладі охорони здоров`я, що повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 251, 266 КУпАП). При цьому в своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (епізод від 26.10.2021) були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні 26.10.2021 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.9а ПДР). При розгляді цього протоколу в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді в цій частині є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що накладене стягнення є надто суворим і обтяжливим, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і не передбачає у будь-який спосіб можливість пом`якшення встановленого у ній стягнення, у тому числі і за обставин, передбачених ст. 33 КУпАП, згідно яких стягнення за правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України; при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 130 КУпАП).

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне постанову судді суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування норми матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалити нову постанову, за якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за епізодом порушення п. 2.9а ПДР від 26.10.2021, та накласти стягнення, а також закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП за епізодом порушення п. 2.5 ПДР на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу.

Крім того, стягнути одночасно на користь держави судовий збір з урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2021.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 07.12.2021 відносно ОСОБА_6 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права та прийняти нову постанову.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.9а ПДР від 26.10.2021), та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (реквізити для сплати: отримувач ГУК Сумська область, 21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404; рахунок IBAN UA0018001).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. (реквізити для сплати: отримувач коштів ГУК у м. Києві (м. Київ), 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; рахунок IBAN UA0026001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету 22030106).

Провадження у справі відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР від 22.11.2021).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

У разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов