ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_2 , 16.12.2021 року о 07.30 год. в м. Павлограді водій керуючи автомобілем по вул. Тепла, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Дніпровська, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав переваги в русі автомобілю Opel д.н. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.2 ПДР України. Зазначені дії органом внутрішніх справ кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 21.01.2022, поза межами строку апеляційного оскарження постанови, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, постанову суду скасувати, винести нову, якою визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, яка була розглянута без його участі, тоді як копію оскаржуваної постанови отримав лише 13.01.2022, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та поновити його.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що суд не з`ясував повно та всебічно всі обставини ДТП, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що пояснення ОСОБА_2 надані у судовому засіданні про відсутність на вул. Тепла, по якій він рухався, знаку 2.1 "Дати дорогу" та які були взяті до уваги судом першої інстанції, є неправдивими, оскільки наявність такого знаку у зазначеному місці підтверджується офіційною відповіддю Павлоградською РВП ГУНП в Дніпропетровській області, та просить взяти до уваги цей доказ, що долучений до апеляційної скарги. Разом з тим, зазначає, що навіть відсутність на вул. Тепла знаку 2.1 "Дати дорогу", не надає водіям право виїжджати з другорядної на головну дорогу та переваг у русі, тому, на думку апелянта, якби ОСОБА_2 виконав вимоги ПДР України, які закидаються йому у протоколі про адміністративне правопорушення, ДТП вдалося би уникнути.

Також ОСОБА_1 зазначає, що місце зіткнення транспортних, засобів, зазначених у протоколі, є перехрестя вул. Дніпровська та вул. Тепла, яке знаходиться за межами світлофору, поблизу ЗОШ № 20, приблизно на відстані 30 метрів від світлофору у бік м. Дніпро, тому посилання суду про невстановлення місця зіткнення транспортних засобів, на думку апелянта, є необґрунтованим.

Окрім того, апелянт звертає увагу й на те, що долучений та переглянутий відеозапис у судовому засіданні, на якому відображений начебто його автомобіль, не має ніякого правового значення для оцінки дій ОСОБА_2 та не доводить його невинуватість у скоєному. При цьому, зазначає, що з цього відеозапису незрозуміло який транспортний засіб проїхав на червоний сигнал світлофору, не конкретизовано марки автомобіля, дати, часу та інших відомостей, через що цей запис не може бути належним доказом у справі. За наведених обставин, на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню.

До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився та, згідно його заяви, просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Киричка Г.О., які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст.ст. 289, 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто в суді першої інстанції без участі ОСОБА_1 та матеріали провадження не містять доказів про те, що йому направлялась копія судового рішення, тоді як копію постанови апелянт отримав лише 13.01.2022.

За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана стаття є бланкетною нормою та відсилає до Правил дорожнього руху України, тому суд першої інстанції під час розгляду матеріалів справи повинен встановити чи порушив положення ПДР України водій, який зазначений уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Як видно з протоколу, інспектором патрульної поліції закидається ОСОБА_2 вчинення правопорушення за обставин, відображених у фабулі протоколу, через порушення пункту 10.2 Правил дорожнього руху України.

Цим пунктом ПДР України визначено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні докази у справі в їх сукупності та взаємозв`язку не доводять порушення ОСОБА_2 вимог п. 10.2 Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок суду узгоджується з поясненнями ОСОБА_2 , наданими як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду постанови.

Окрім того, апеляційним судом було переглянуто відеозапис, згідно з яким в районі (СШ № 20) м. Павлоград, автомобіль Опель Кадет д.н.з. НОМЕР_1 рухався на червоний сигнал світлофору, чим водій ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Ці обставини підтверджується, й постановою про накладення адміністративного стягнення від 16.12.2021 та письмовими поясненями самого ОСОБА_1 , який не заперечував, що проїхав на заборонений сигнал світлофору, у зв`язку з тим, що не помітив його.

На переконання апеляційного суду, за таких обставин, ОСОБА_2 мав правомірні підстави вважати, що здійснює маневр в безпечний спосіб, не створюючи цим будь-яких перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розраховуючи, що відповідно до вимог п. 1.4 ПДР, інші учасники дорожнього руху, в тому числі водій ОСОБА_1 , також виконає зазначені вимоги Правил.

Окрім того, при скдладанні 16.12.2021 працівниками поліції схеми місця ДТП, не було зафіксовано наявність чи відсутність, перед нерегульованим перехрестям вул. Дніпровська та вул. Тиха в м. Павлограді, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не встановлено й не відображено місце зіткнення транспортних засобів.

Що стосується доводів апелянта про те, що існування знаку 2.1 "Дати дорогу" на вул. Тепла, по якій рухався ОСОБА_2 підтверджується офіційною відповіддю Павлоградською РВП ГУНП в Дніпропетровській області, то вона має місце, однак згідно з цим повідомленням, цей знак існує станом на 18.01.2022, тоді як дорожньо-транспортна пригода відбулась 16.12.2021, тому це повідомлення не може слугувати доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому ДТП.

Разом з цим, апеляційним переглядом доказів у справі, з урахуванням протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП від 16.12.2021, встановлено, що місцем ДТП є нерегульоване перехрестя по вул. Тиха та вул. Дніпровська в м. Павлограді Дніпропетровської області, що в цьому випадку підпадає під дію пункту 16.11 ПДР України, відповідно до якого, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, тоді як ОСОБА_2 закидається порушення п. 10.2 ПДР України, тобто порушення правил виїзду з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушенні здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, співставивши фактичні обставини справи, характер механічних пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок ДТП, їх розташування після зіткнення, з урахувманям доказів, наявних в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що особами уповноваженими на складення протоколу була допущена неповнота при збиранні доказів у справі, а вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є недоведеннною поза розумним сумнівом.

Разом з цим, доводи скарги ОСОБА_1 про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення доведена, є неспроможними, та апеляційний суд вважає законним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, й об`єктивним посилання суду, в цьому випадку, на застосування положень ст. 62 Конституції України.

Отже, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року, якою провадження в справі щодо ОСОБА_2 , за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко