КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 367/5958/20

номер провадження: 33/824/41/2022

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,його захисника - адвоката Городок Яни Володимирівни, прокурора Бучанської окружної прокуратури Книгиницької Зореслави Олегівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання адвоката Городок Яни Володимирівни, поданого в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , фізичної особи - підприємця, депутата Ірпінської міської ради Київської області, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, закрито.

Як зазначено в постанові судді, ОСОБА_1 , будучи депутатом Ірпінської міської ради Київської області не повідомив ні голову, ні сесію ради про наявний у нього реальний конфлікт інтересів щодо суперечності між його приватним інтересом та його представницькими повноваженнями, які виникли 07 травня 2020 року перед винесенням на голосування питання на 81 сесію Ірпінської міської ради Київської області «Щодо звільнення від сплати орендної плати за користування майном комунальної власності територіальної громади міста Ірпінь на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів», де серед інших орендарів, які з 17 березня 2020 року по 01 вересня 2020 року звільняються від сплати орендної плати за користування майном комунальної власності територіальної громади міста Ірпінь, був сам ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець. Крім того, ОСОБА_1 07 травня 2020 року, перебуваючи на засіданні 81 сесії 7-го скликання Ірпінської міської ради Київської області, прийняв участь у голосуванні при вирішенні зазначеного вище звернення, за наявності реального конфлікту інтересів, як приватного підприємця, і проголосував «за» задоволення звільнення від сплати орендної плати за користування майном комунальної власності територіальної громади міста Ірпінь на період дії протиепідемічних обмежувальних заходів.

Враховуючи, що правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, вчинені ОСОБА_1 07 травня 2020 року, а виявлені 15 липня 2020 року, тобто в день надходження до Управління стратегічних розслідувань Київській області листа Ірпінської міської ради Київської області від 15 липня 2020 року №01-19/2171, тому строк накладання адміністративного стягнення за вказані правопорушення закінчився 01 січня 2021 року. У зв`язку з наведеним, суддя місцевого суду дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі через закінчення строків накладання адміністративного стягнення за вказані вище правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, 15 грудня 2021 року адвокат Городок Я.В. в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення суддею першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Також в апеляційній скарзі адвокат Городок Я.В. просить поновити строк на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції адвокат Городок Я.В. зазначає, що повний текст постанови Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року було отримано нею 22 листопада 2021 року, що підтверджується копією розписки. Протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови ОСОБА_1 було помилково подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду. Вказує, що 07 грудня 2021 року вона подала до Київського апеляційного суду письмовий запит щодо встановлення інформації по справі, на який 14 грудня 2021 року отримала відповідь від Київського апеляційного суду про те, що апеляційна скарга була повернута з підстав порушення порядку подання апеляційної скарги. Тому на наступний день, тобто 15 грудня 2021 року, вона знову подала апеляційну скаргу у встановленому законом порядку через суд першої інстанції. З огляду на викладене, вважає, що строк на подання апеляційної скарги був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді в частині вирішення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Городок Я.В., які підтримали заявлене клопотання та просили поновити строк на апеляційне оскарження, пояснення прокурора Бучанської окружної прокуратури Книгиницької З.О., яка заперечувала проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи в цих межах, апеляційний суд приходить до висновку про залишення клопотання без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процедура реалізації вказаної конституційної норми в даному випадку знаходить свій вираз у ч.2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Тобто, дана норма чітко пов`язує вирахування строку на апеляційне оскарження саме з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається зазначати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні ЄСПЛ від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

При вирішення питання поновлення строку оскарження суди мають забезпечувати дотримання балансу суспільного та приватного інтересів, оскільки держава в особі судових органів повинна забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту, заінтересовані особи повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У рішенні в справі «Каракуця проти України» ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

При апеляційному розгляді справи встановлено на підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції та був присутній у судовому засіданні 12 жовтня 2021 року під час винесення суддею оскаржуваної постанови від 12 жовтня 2021 року.

Тобто, ОСОБА_1 було відомо про наявність постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Таким чином, з урахуванням положень ст.294 КУпАП останній строк подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги було 22 жовтня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що дану апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження у встановленому законом порядку адвокатом Городок Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції 15 грудня 2021 року (а.с.163-212, т.2), тобто, з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Однак адвокатом Городок Я.В. у клопотанні таких обставин не наведено.

Доводи адвоката Городок Я.В. у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що повний текст постанови Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року було нею отримано 22 листопада 2021 року та протягом 10 днів з моменту отримання цієї постанови ОСОБА_1 було помилково подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з такого.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

ЄСПЛ наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до ст.ст. 2,4 ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як вбачається з інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року було надіслано судом до реєстру 18 жовтня 2021 року та оприлюднено 20 жовтня 2021 року.

Таким чином, з 18 жовтня 2021 року повний текст постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року вже був виготовлений судом, а тому ОСОБА_1 , будучи особою яка задіяна в ході судового розгляду, повинен був проявляти належну зацікавленість у розгляді його справи, у тому числі, шляхом звернення до суду з метою отримання копії оскаржуваної постанови судді для її оскарження в апеляційному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Городок Я.В. звернулася до суду першої інстанції з метою отримання копії повного тексту постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року лише 22 листопада 2021 року, тобто більш як через місяць після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що протягом строку на апеляційне оскарження постанови суді, а саме, у період з 12 жовтня 2021 року по 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 або його захисник з розумним інтервалом часу цікавились провадженням у даній адміністративній справі, що свідчить про їх недобросовісне користування належними їм процесуальними правами.

Також матеріали справи не містять доказів виникнення обставин непереборної сили, які унеможливили своєчасне звернення ОСОБА_1 або його захисника до суду першої інстанції з метою отримання копії постанови судді для її оскарження в апеляційному порядку протягом строку, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП.

В контексті вказаної обставини, апеляційний звертає увагу на те, що під час апеляційного розгляду справи прокурор Бучанської окружної прокуратури Книгиницька З.О. пояснила, що у прокуратури не було перешкод в отриманні повного тексту постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року з дня його виготовлення суддею місцевого суду та 18 жовтня 2021 року керівником Бучанської окружної прокуратури Київської області копія вказаної постанови судді від 12 жовтня 2021 року вже була направлена на адресу начальника відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання протидії корупції.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя шляхом забезпечення права на апеляційне оскарження не є порушеними, оскільки як зазначалося вище, практикою ЄСПЛ, яка є преюдиційною, встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя гарантованих п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є порушеними.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 409/75/12 (провадження № 61-606св20).

У відповідності до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

До того ж, як зазначалося вище, відповідно до вимог чинного законодавства в особи виникає право на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з дня її винесення, а не з дня її отримання.

Посилання у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що протягом 10 днів з моменту отримання повного тексту постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було помилково подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки не спростовують того факту, що протягом строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, а саме, у період з 12 жовтня 2021 року по 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 та його захисник недобросовісно користувалися належними їм процесуальними правами.

Крім того, згідно з ч.3 ст.294 КУпАП апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Водночас, згідно зі ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає закони. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в ч.2 ст.68 Конституції України. Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Згідно з ч.3 ст.57 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти, що визначають права та обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. І відповідно, не можуть застосовуватись. Тому основною умовою набрання нормативно-правовим актом законної сили, і, отже, обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях. Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть цієї презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку.

У даному випадку позиція скаржника щодо помилкового подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду фактично зводиться до того, що лише власна недбалість, відсутність реальних дій щодо захисту свого права та незнання закону призвели до наслідків, які згідно зі ст.68 Конституції України є виключно особистою відповідальністю скаржника.

З огляду на викладене, наведені адвокатом Городок Я.В. причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 вчасно звернутися з апеляційною скаргою. Тому, враховуючи, що апеляційну скаргу адвокат Городок Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подала з пропуском строку на апеляційне оскарження і нею не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, то така апеляційна скарга підлягає поверненню за правилами ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката Городок Яни Володимирівни, поданого в інтересахОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, та провадження у справі про адміністративні правопорушення закрито за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП - відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов