Справа № 699/137/22
Номер провадження № 3/699/148/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської Літвінова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , непрацюючого, інші дані суду не відомі,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Корсунь-Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов адміністративний матеріал щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 183-1 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення № 1 від 26.01.2022 (далі протокол) складено державним виконавцем Мельниченко Н.О. при примусовому виконанні виконавчого листа Миронівського районного суду Київської області по справі № 2/1017/627/11.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання дитини, у результаті чого за період з вересня 2015 року по січень 2022 року утворилася заборгованість в розмірі 109128,63 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме за період з вересня 2015 року по січень 2022 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Матеріали справи крім протоколу містять заяву ОСОБА_1 , його письмові пояснення, довідку-розрахунок заборгованості за аліментами, та копії документів, на підставі яких здійснюється виконавче провадження.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив та пояснив, що постійної роботи не має, перебивається тимчасовими підробітками, однак від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина не ухиляється та регулярно сплачує аліменти у можливому розмірі, які він перераховував на особистий рахунок колишньої дружини (оригінали квитанцій надав для огляду в судовому засіданні). Про сплату аліментів він також повідомляв державного виконавця, але у відділі ДВС ОСОБА_1 з невідомих йому причин ці суми не були враховані при складанні адміністративного матеріалу. Крім того зазначив, що колишня дружина періодично працює за кордоном, а у цей час саме він опікується сином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судом встановлено наступне.

07.12.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII, яким доповнено Кодекс України про адміністративні правопорушення статтею 183-1.

В частині запровадження статті 183-1 КУпАП вказаний Закон набрав чинності лише 06.02.2018, тому притягнення до адміністративної відповідальності за несплату аліментів стало можливим тільки у випадку несплати аліментів після спливу не менше шести місяців, починаючи з 06.02.2018.

Положення ч. 1 ст. 183-1 КУпАП передбачають відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони, адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

При цьому, виходячи з диспозиції статті, не має значення, з яких причин особа не платить аліменти і чи були вони поважними, а достатньо лише факту несплати, який призвів до виникнення заборгованості у загальній сумі платежів понад шість місяців.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, повноваження складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 183-1 КУпАП надані державному виконавцю.

Правильність складення державним виконавцем протоколу про адміністративне правопорушення має важливе значення і закладає підґрунтя для розгляду справи на засадах законності і справедливості.

До протоколу мають додаватись: копія виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, розрахунок заборгованості та інші необхідні документи.

Відповідно до інформації, яка зазначена у довідці-розрахунку від 27.01.2022 № 7983, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання (з вересня 2015 року по січень 2022 року) становить 109128,63 грн.

Оскільки набрання чинності ст. 183-1 КУпАП відбулося 06.02.2018, а розрахунок заборгованості надано за період з вересня 2015 року по січень 2022 року, то слід дійти висновку, що розрахований розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів стосується періодів, коли таке діяння не вважалося правопорушенням.

Разом з тим у рахунок заборгованості державним виконавцем не враховані платежі ОСОБА_1 , здійснені безпосередньо на рахунок ОСОБА_2 .

Крім того, з наданих державних виконавцем розрахунків слідує, що ОСОБА_1 сплачує аліменти, хоча і в меншому розмірі, ніж це визначено. Разом з тим, диспозиція ст. 183-1 КУпАП передбачає відповідальність за несплату аліментів. Ця стаття не передбачає можливості притягнення особи до відвовідальності за сплату аліментів у неповному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, а також іншими документами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний матеріал не містить достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати ані фактичні обставини, ані кваліфікацію, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національною судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Направлений на розгляд суду адміністративний матеріал не містить відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

Ураховуючи наведений судом аналіз положень закону та наданих доказів, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а отже з цих підстав провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності слід закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 188-3, 283-284 КУпАП, на підставі ст. 247 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення від 26.01.2022 № 1 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області, РНОКПП - НОМЕР_2 , непрацюючого, інші дані суду не відомі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом десяти днів з дня винесення даної постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Літвінова Г.М.