Номер провадження: 33/813/268/22
Головуючий у першій інстанції Войтов Г.В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Реви Д.С. на постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 гривень.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.11.2021 серії ДПР18 №037639 07.11.2021 року о 01:41 годині на проспекті Академіка Глушко, 16/18 в м. Одесі ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей). Огляд на стан сп`яніння проводився на місці за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» результат тесту 2,48%. Наведеним водій порушив вимоги п. 2.9(а) «Правил дорожнього руху України»

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник ОСОБА_1 Рева Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що:

- у доданому до протоколу акту огляду на стан сп`яніння зазначено іншу особу ОСОБА_2 ;

- на місці події ОСОБА_3 як копію протоколу було видано чистий незаповнений лист;

- наявний у матеріалах справи відеозапис нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом, а отже проведений огляд вимагав залучення двох свідків.

07.02.2022 року від адвоката Реви Д.С. на електрону пошту апеляційного суду надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у відсутності апелянта і його представника.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та оглянувши відеозаписи нагрудної камери поліцеського, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з огляду на явні у справі наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№037639 від 07.11.2021 року, відповідно до якого о 01:41 годині на проспекті Академіка Глушко, 16/18 в м. Одесі ОСОБА_1 , керував автомобілем Nissan, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей). Огляд на стан сп`яніння проводився на місці за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 7510» результат тесту 2,48%. Наведеним водій порушив вимоги п. 2.9(а) «Правил дорожнього руху України»;

- відеозапис нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 , який керував автомобілем Nissan, державний номер НОМЕР_1 , на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 7510, результат якого становив 2, 48%, з результатам огляду та протоколом водій був ознайомлений, що засвідчив власними підписами;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_3 в графі «з результатами згоден» поставив особисто підпис;

- роздруківку приладу Alcotest 751 з результатом 2.48%.

Посилання апелянта те, що у доданому до протоколу акті огляду на стан сп`яніння зазначено іншої особу ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє як безпідставні, дослідивши зміст відповідного акту огляду, засвідченого власним підписом водія, з якого було встановлено, що у графі «з результатами згоден» зазначено саме прізвище « ОСОБА_4 ».

Зауваження апелянта про те, що на місці події ОСОБА_3 як копію протоколу було видано чистий незаповнений лист жодними доказами ані ОСОБА_3 , ані його захисником підтверджено не було.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписом нагрудної камери поліцейського, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№037639 від 07.11.2021 року підтверджується, що ОСОБА_3 був ознайомлений з змістом такого протоколу та зауважень щодо нього не мав.

Щодо посилання апелянта на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказам, а отже проведений огляд вимагав залучення двох свідків, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП, якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає фіксування поліцейськими проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 , є таким, що відповідає законодавчо встановленим до нього вимогам, з огляду на наявність у справі відеозаписів нагрудної камери поліцейських, у яких зафіксовано відповідні обставини.

Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.

Тому апеляційний суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції, як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції №1026.

Конкретних зауважень щодо недоліків наявних у матеріалах справи відеозаписів апеляційна скарга не містить, в той же час, апеляційний суд зауважує, що Верховий Суд у складі Великої Палати в постанові від 21 березня 2018 у справі № 235/3619/15-ц з посиланням на рішення Європейського суду у справі «Сутяжник проти Росії» зазначив, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_3 у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у керуванні транспортним засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позиція ОСОБА_3 та його захисника, яку вони висловили в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення водія від відповідальності за вчинене правопорушення.

З постанови суду вбачається, що при визначенні виду та міри адміністративного стягнення у вигляді штрафу та позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Реви Д.С. залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду І.А. Артеменко