ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бернади Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора штурмового взводу воєнізованого формування «Циклон» Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що 07.04.2021 він звільнився із займаної посади та 12.04.2021 подав декларацію. Однак, при заповненні електронної декларації він допустив помилку та подав її в неправильному порядку. 26.04.2021 від Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надійшло повідомлення про помилку, яку він виправив протягом години. Про порядок подання декларації йому розповідали, відповідний наказ він підписував, проте зі змістом детально не ознайомлювався.

Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

З матеріалів справи випливає, що відповідно до наказу № 234/ОС-19 від 22.01.2019 ОСОБА_1 призначений на посаду старшого інспектора штурмового взводу воєнізованого формування «Циклон» Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Згідно з наказом начальника Управління ОСОБА_1 звільнений із займаної посади за власним бажанням з 06.04.2021.

Відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до цього Закону.

В примітці до статті 172-6 КпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. А тому, ОСОБА_1 є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Частиною 2 статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону № 1700-VII НАЗК надає роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

Ці Роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер і не містять нових правових норм.

Отже, з метою забезпечення єдиного підходу до виконання норм чинного антикорупційного законодавства НАЗК, своїм роз`ясненням № 1 від 03.02.2021 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю.

Зазначене Роз`ясненням надає роз`яснення щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють.

Законом № 1700-VII визначено чотири типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація;

2) декларація суб`єкта декларування, який припиняє відповідну діяльність (декларація перед звільненням) - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування:

3) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 груздя включно), що передує року, в якому подається декларація;1

4) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Отже, ОСОБА_1 , перебуваючи на займаній посаді зобов`язаний був подати декларацію (перед звільненням), яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування.

Тобто, в ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію перед звільненням упродовж періоду з 00.00 год. 07.04.2021 по 23.59 год. 06.05.2021.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на вебсайті НАЗК, встановлено, що ОСОБА_1 лише 26.07.2021 о 16.26 год. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за період не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація перед звільненням).

ОСОБА_1 раніше неодноразово подавав електронні декларації, а саме 29.09.2018 - кандидата на посаду, 02.01.2019 - кандидата на посаду, 07.01.2019 щорічну за 2018 рік, 03.03.2020 - щорічну за 2019 рік, 22.03.2021 - щорічну за 2020 рік та 12.04.2021 - після звільнення за 2020 рік. У зв`язку із заповненням ОСОБА_1 зазначених декларацій, суд вважає, що останньому був відомий порядок подачі декларацій.

Згідно з наданими до протоколу матеріалами ОСОБА_1 були доведені вимоги фінансового контролю в повному обсязі. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував факту роз`яснення йому порядку подання декларацій.

Несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації підтверджується витягом з вебсайту НАЗК.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. А тому, суд вважає, що дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: