Справа № 559/4/22
Номер провадження 3/559/65/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м.Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно адміністративні матеріали, які надійшли від Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , жит. АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, роз`яснивши ст. 268 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.12.2021 серії ААБ №036388, 27.12.2021 о 21 год. 15 хв. в м.Дубно по вул.Підборці, водій ОСОБА_1 керував т/з «RENAULT TRAFIC, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810 та проведення такого огляду у медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, заперечив керування транспортним засобом, та. пояснив, що 27.12.2021 у нього пропала собака, тому він з дружиною поїхав її шукати, за кермом транспортного засобу перебувала його дружина ОСОБА_2 , коли під`їхали до будинку, до них під`їхали працівники поліції, почали до нього ставити незрозумілі вимоги, пропонували йому пройти огляд, оскільки транспортним засобом не керував, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проходити відмовився. Окрім того зазначив, що просив в працівників поліції надати відеозапис, де зафіксовано факт керування т/з, однак, вони його не надали та повідомили, що він зможе з ним ознайомитися в суді.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона є дружиною ОСОБА_1 , 27.12.2021 близько 21 год. вона з чоловіком вирушила на пошуки собаки, який пропав. За кермом автомобіля була вона, на дворі було морозно, тому вона вирішила повернутися додому, щоб взяти рукавички. Коли під`їхали до подвір`я, з автомобіля вона виходила через пасажирські двері, оскільки, зліва, походу руху транспортного засобу, вирита канава. Вийшовши в автомобіля, вона бачила, що під`їхали працівники поліції, однак не могла подумати, що вони мають якість претензії до них, тому пішла по рукавички до хати. Коли повернулася, їй повідомили. Що підозрюють її чоловіка в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Працівника поліції повідомляла, що за кермом перебувала вона, однак, вони на її доводи не звертали уваги.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка працівника поліції ОСОБА_3 , яка повідомила, що 27.12.2021 вона перебувала разом із напарником ОСОБА_4 патрулювали по вул.Підборці в м.Дубно, ними було помічено автомобіль «RENAULT TRAFIC», який виїхав з другорядної дороги, оскільки в т/з не освітлювався номерний знак,було прийнято рішення про його зупинку. Коли під`їхали до транспортного засобу, з пасажирського сидіння вийшла жінка та пішла до будинку. Як було встановлено чоловіком був ОСОБА_1 , в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння, однак він відмовився. Протокол оформляв її напарник ОСОБА_5 та відео фіксацію здійснював також він, наразі він перебуває на лікарняному. Відеозапис подій, з невідомих їй причин, відсутній.

Вислухавши всіх учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні було встановлено наступне. Протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 серії ААБ №036388, за фактом керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, було складено 27.12.2021 (а.с.2).

Суд не може погодитися з висновками працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт керування ним транспортним засобом не підтвердженим жодним наявним матеріалах справи доказом, в тому числі відеозапис подій - відсутній, а навпаки спростований показами, даними в судовому засіданні ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_2 , яка зазначає, що водієм т/з була вона.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що такі не відповідають вимогам, передбаченим ст. 251 КУпАП, що в своїй сукупності ставить під сумнів достовірність відомостей внесених до протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак не можуть вважатися допустимими та належними доказами. Таким чином, суд не може погодитися з висновками працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки факт керування не підтвердженим жодним наявним матеріалах справи доказом.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння, проте заперечує сам факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, факт керування не підтверджено жодним доказом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.ст. 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя Р.В.Ралець