Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3-в/733/8/22
Єдиний унікальний №733/1524/19
Постанова

Іменем України

17 лютого 2022 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Карапиш Т.В., розглянувши подання ст. інспектора Прилуцького районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Кобця О.М. про вирішення питання про давність виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН: НОМЕР_1 , у відповідності до ст. 304 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 був узятий на облік Ічнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області .

В поданні ст. інспектор Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Кобець О.М. вказав на те, що ОСОБА_1 неодноразово викликався до сектору для роз`яснення порядку та умов відбування стягнення у виді суспільно корисних робіт, на які він не з`являвся. Згідно рапортів працівників Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Драган С.Є. за місцем проживання в АДРЕСА_1 відсутній, місцезнаходження останнього невідоме. Під час виїздів за місцем проживання порушника, працівниками уповноваженого органу з питань пробації, було встановлено, що останній за місцем проживання відсутній. До Ічнянського РВ ДВС були направлені матеріали для вжиття подальших розшукових заходів, але до цього часу місце перебування ОСОБА_1 не встановлено. Ураховуючи, що Порядком не передбачено проведення розшуку осіб до яких застосовано адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт, місце перебування яких невідоме, начальник Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області відповідно до ст. 304 КУпАП просить вирішити питання, повязані з виконанням постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року (питання про давність виконання судового рішення) про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт за порушення ним ст. 183-1 ч. 1 КУпАП, так як наявні підстави, що унеможливлюють виконання даної постанови суду.

Дослідивши матеріали особової справи № 01/2020 та справи про адміністративне правопорушення № 733/1524/19, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судом встановлено, що постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

Норми ст. 298 КУпАП вказують, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В той же час, наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

В даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки жодних аргументованих доказів щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання присуджених йому суспільно корисних робіт суду не надано.

Статтею 302КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання.

Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності своєчасно та неодноразово зверталась до виконання.

У чинній редакції ст. 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам членам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України, тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

За період з часу винесення постанови, тобто з 17 грудня 2019 року до часу розгляду матеріалів подання щодо вирішення питань про давність виконання постанови у суді, тобто до даного часу, постанова суду про накладення адміністративного стягнення не виконана.

За таких обставин, керуючись принципом верховенством права, яке не обмежується лише законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, суд приходить до висновку, що постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт, не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

Керуючись ст.ст.303,304 КУпАП, суд

П О С ТА Н О В И В:

Подання ст. інспектора Прилуцького районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області Кобця О.М. про вирішення питання про давність виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року у справі № 733/15247/19 (провадження № 3/733/421/19) стосовно ОСОБА_1 в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт за давністю її виконання, звільнивши останнього від відбування вказаного адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання вказаного судового рішення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т. В. Карапиш