Справа № 461/8541/21 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/1659/21 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката Андрухів Юлії Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 82456 грн. 56 коп.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1812/20900/21 від 13 вересня 2021 року товар конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 26,29 грн. витрат за зберігання складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

Згідно постанови суду першої інстанції, 13 вересня 2021 року, близько 12 год. 06 хв., в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «CITROEN NEMO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який згідно поданої митної декларації переміщував вантаж, а саме: колесо, дитяче крісло, ємкість для підручників, речі.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 435», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: відеокарта з маркуванням «RTX 3070 GAMINGPRO 8GB GDDR6 256BIT 3-DP HDMI», з серійним номером NE 663070019P2-1041A; відеокарта з маркуванням «RTX 3070 GEFORCE VISION OC 8GB», з серійним номером SN98. Про наявність товару ОСОБА_1 у митній декларації не вказав.

Таким чином, дії ОСОБА_1 кваліфіковано митним органом за ст. 472 МК України, як не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Андрухів Ю.О., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст. 472 МК України за малозначністю і оголосити усне зауваження, крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Подану апеляційну скаргу адвокат Андрухів Ю.О. мотивує тим, що судом першої інстанції не було досліджено всі обставини справи, що вплинули на прийняття рішення.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було відомо про вартість відеокарт в коробках, ці речі він перевозив на прохання колеги та не знав, що їх необхідно декларувати. Даний факт може підтвердити його колега ОСОБА_2 , в допиті якого судом першої інстанції було відмовлено, також суддею місцевого суду було безпідставно відмовлено в дослідженні характерезуючих даних ОСОБА_1 .

Повідомляє, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має підвищене почуття справедливості, розуміючи, що свідомо не бажав порушення митних правил зазначив в суді першої інстанції, що не вважає себе винним.

ОСОБА_1 визнав, що ним було неумисно порушено правила перевезення товарів через митний кордон України, він ніколи не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, працював автослюсарем (на даний час тимчасово не працює), одружений виховує доньку (віком до 3-х років), не має достатніх доходів для сплати штрафу, його дії не були спрямовані на завдання шкоди.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, виступ представника митниці Зирянова О.Ю. на заперечення апеляційної скарги та клопотання, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження то з урахуванням того, що ОСОБА_1 копію рішення суд першої інстанції отримав 2 листопада 2021 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує тривалого часу, а тому, з метою забезпечення особі доступу до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.

Згідно зі ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому підпункти « а, б, г, д» п. 5 ст. 257 Митного Кодексу вказують на те, що декларант зобов`язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, кількість, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, висновком експерта, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, інвойс, дозвіл відповідних державних органів, тощо.

Згідно ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

На переконання апеляційного суду, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дані вимоги законодавства дотримано. Висновок суду про наявність у його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а саме переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування, тобто не заявлення за встановленою формою точних відомостей про товар, ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами:

-протоколом про порушення митних правил №1812/209000/21 від 13 вересня 2021 року ( а.с. 1-4), з якого вбачається, що у ОСОБА_1 під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені було виявлено не задекларований за встановленою формою товар (відеокарта з маркуванням «RTX 3070 GAMINGPRO 8GB GDDR6 256BIT 3-DP HDMI», з серійним номером NE 663070019P2-1041A; відеокарта з маркуванням «RTX 3070 GEFORCE VISION OC 8GB», з серійним номером SN98);

-контрольним талоном серії TGC № 838259 (а.с. 6), з якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 вибрав смугу руху «червоний коридор»;

-митною декларацією ОСОБА_1 від 13 вересня 2021 року (а.с.8), в якій він не зазначив про наявність двох відео карт за встановленою формою;

-актом огляду товарі транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13 вересня 2021 року ( а.с.7), з якого вбачається, що в автомобілі ОСОБА_1 , під час проведення митного огляду, було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: відеокарту з маркуванням «RTX 3070 GAMINGPRO 8GB GDDR6 256BIT 3-DP HDMI», з серійним номером NE 663070019P2-1041A; відеокарту з маркуванням «RTX 3070 GEFORCE VISION OC 8GB», з серійним номером SN98;

-висновком експерта №-0753 від 28 вересня 2021 року (а.с. 17-19) з якого вбачається, що вартість вилучених товарів, в справі про порушення митних правил №1812/20900/21, становить 82 456,56 грн.

Покликання сторони захисту в апеляційні скарзі, що ОСОБА_1 не було відомо про вартість відеокарт в коробках, ці речі він перевозив на прохання колеги та не знав, що їх необхідно декларувати не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 458 МК України, передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Із змісту цього Закону вбачається, що такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було досліджено характерезуючих даних ОСОБА_1 та не допитано свідка ОСОБА_2 не беруться до уваги апеляційного суду.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, суд повно та об`єктивно в достатній мірі дослідив обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 472 МК України.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ст. 472 МК України, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

поновити адвокату Андрухів Юлії Олександрівні строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суд м. Львова від 26 жовтня 2021 року.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 472 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Андрухів Юлії Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.