Провадження № 3/537/336/2022
Справа № 537/101/22
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2022 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участі секретаря Должаніци В.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Крюківським РВ у місті Кременчук УДМС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка є фізичною особо-підприємцем, працює в салоні краси « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом №001502 про адміністративне правопорушення, складеним 24.11.2021 року головним спеціалістом відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Кременчуцького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Дурнєвою О.О. «24.11.2021 року о 10:20 год. в салоні краси « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 встановлені наступні порушення: 1) працівник не забезпечена засобами індивідуального захисту із розрахунку наявності п`ятиденного запасу, п.п.9 п.2 Постанови КМУ №1236, п.9 Постанови №20 від 09.05.2020 року; 2) не забезпечений централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни), здійснення їх дезінфекції (щоденно), п. 9 Постанови №20 від 09.05.2020 року; 3) не дотримуються вимоги щодо вологого прибирання приміщень з використанням миючих та дезінфікуючих засобів в кінці зміни та провітрювання приміщення не рідше ніж кожні 2 години та після закінчення робочої зміни, п. 9 Постанови №20 від 09.05.2020 року; 4) адміністрацією закладу не проведене навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, їх утилізації та забезпечення контролю за дотриманням цих правил, п.7 Постанови №20 від 09.05.2020 року, все це є порушенням п.п.9 п.2-2 Постанови КМУ «1236 від 09.12.2020 року та п.9, п.7 Постанови головного держсанлікаря України №20 від 09.05.2020 року, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною першою ст.44-3 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала свою вину у правопорушенні, за яке притягається до адміністративної відповідальності, просила закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснила, що є фізичною особою-підприємцем та орендує в Салоні-парикмахерська «Красуня» робоче місце парикмахера площею 4 кв.м. Оскільки вона не є керівником або власником салону-парикмахерської « ІНФОРМАЦІЯ_1 », то не може і нести відповідальність за зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.1 та ст.8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі трьох складників: фактичних обставин; правової кваліфікації; формулювання порушення.

При цьому під формулюванням порушення (суть) розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула звинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого діяння, а юридичне формулювання (формула та формулювання) - це правова модель діяння, вказівка на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

У той же час, підставами застосування норми закону є скоєння діяння, фактичні обставини якого й зумовлюють її вибір. Коли фактичні обставини діяння й норма права, яка передбачає відповідальність за його скоєння, встановлені правильно, однак неправильно обрана форма закону - застосована не та частина статті закону, чи редакція статті, яка не була чинною на момент порушення, або ж не давала підстав для застосування її зворотної дії в часі, вказівка на сам закон, то таке застосування закону про відповідальність є незаконним.

Адже, юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові, як-то: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права

Частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Відповідно до вимог закону, відповідальність за порушення вказаних норм покладається виключно на суб`єктів господарювання.

Відповідно до п.п.9 п.2-2 Постанови КМУ №1236 зі змінами встановлена заборона на діяльність суб`єктів господарювання, у яких не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням, не забезпечується центральний збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

В судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, тобто є власником салону-парикмахерської «Красуня» або її керівником, адміністратором, чи іншою посадовою особою, в повноваження якої входить організація роботи.

Натомість в судовому засіданні ОСОБА_1 надала договір оренди, з якого вбачається, що вона орендує лише робоче місце парикмахерка площею 4 кв.м., а директором салону-парикмахерська «Красуня» є ОСОБА_2 .

Хоча протокол про адміністративне правопорушення складено щодо ОСОБА_1 , проте при викладенні складу адміністративного правопорушення у відповідній графі навіть не зазначено прізвище особи, яка вчинила дане правопорушення, тобто не названо суб`єкта правопорушення.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі про адміністративне правопорушення №001502 подано лише лист-опитувальник, проте в судовому засіданні, ОСОБА_1 стверджувала, що його заповнювали перевіряючи, а не вона.

Матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Керуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, аналізуючи вище вказані докази в їх сукупності, суд вважає, що в наявних матеріалах справи відсутні докази, які поза розумним сумнівом свідчили б, що ОСОБА_1 порушила правила щодо карантину людей, відсутні докази, що в її посадові обов`язки входить виконання правил, за порушення яких вона притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. (ст. 63 Конституції України).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

З огляду на викладене, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 254 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події, складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту винесення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна