Справа № 347/162/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

19.01.2022 року до Косівського районного суду Івано-Франківської області надійшли адмінматеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Так, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №031311 від 13.01.2022 року, згідно з яким: «13.01.2022 року 18 год. 03 хв. в м. Косів по вул. Черемшини, гр-н. ОСОБА_1 керував автомобілем марки DAF, н.з. НОМЕР_1 із причепом-цистерною марки MERCERON SPOR, н.з. НОМЕР_2 де перевозив паливо мастильні матеріали без відповідної на це ліцензії чим порушив ПКМ України №1001 від 2015р., за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП».

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, однак його захисник - Савічев О. О. подав клопотання, у якому просив судове засідання у справі проводити без участі ОСОБА_1 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки, працюючи водієм на підприємстві ФОП ОСОБА_2 , здійснював перевезення паливно-мастильних матеріалів в м. Косів по вул. Черемшини, де його й зупинили працівники поліції, а суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання. Так як ОСОБА_1 знаходиться у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 (працює водієм), то він не може бути суб`єктом вчинення зазначеного адміністративного правопорушення. Також зазначив, що ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є й систематичність, проте в протоколі про адміністративне правопорушення відображено лише разову дію, без підтверджень та допустимих доказів (а.с. 4-7).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, клопотання захисника ОСОБА_1 Савічева О. О. з додатками, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

За способом викладення диспозиція частини 1 статті 164 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

З протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ПКМ України №1001 від 2015р.

Слід зазначити, що Постановою КМУ від 2 грудня 2015 року № 1001 затверджені ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Сама постанова КМУ №1001 не містить жодної правової норми, до якої могла би відсилати бланкетна норма (ч. 1 ст. 164 КУпАП). Такі норми містяться якраз в Ліцензійних умовах провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою КМУ від 2 грудня 2015 року № 1001. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення немає посилання на конкретну структурну частину (правову норму) пункт, підпункт, абзац, зазначених ліцензійних умов.

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних матеріалів, зокрема, й тих, які могли би бути доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Отже, при складанні протоколу порушені вимоги п. 6 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2016 № 566, згідно з яким, при викладенні обставин правопорушення у Протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається Протокол, та які положення законодавства порушено. Таким чином, в протоколі взагалі відсутній опис об`єктивної сторони правопорушення.

Також не міститься жодних доказів того, що ОСОБА_1 здійснював будь-яку господарську діяльність.

В свою чергу, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Відповідно до протоколу серії ААБ №031311 від 13.01.2022 року ОСОБА_1 здійснював перевезення паливо-мастильних матеріалів. При цьому, жодних доказів того, що При цьому, жодних доказів того, що він перевозив дійсно паливо-мастильні матеріали (що рідина є паливо-мастильними матеріалами) - немає. Протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних посилань, про проведення одорологічних досліджень, які б дозволили ідентифікувати вказану рідину як паливо-мастильні матеріали.

Разом з тим, ОСОБА_1 взагалі не може бути суб`єктом інкримінованого правопорушення, оскільки вантажний автомобіль, яким він керував, йому не належить.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.04.2021 року працює у ФОП ОСОБА_2 водієм автотранспортних засобів, про що мається відповідний запис в трудовій книжці (а.с. 16).

Таким чином, керування ОСОБА_1 вантажним автомобілем, здійснювалось в межах трудового договору з суб`єктом підприємницької діяльності.

Факт реєстрації ОСОБА_2 в якості суб`єкта підприємницької діяльності по наданню послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом підтверджується копією витягу Укртрансбезпеки (а.с. 17).

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній опис об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, протокол складено відносно особи, яка здійснювала вантажоперевезення в рамках трудового договору, фабула правопорушення є нечіткою.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання й може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, яка регулює суспільні відносини в сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, враховуючи докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №031311 від 13.01.2022 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю. С. Кіцула