Справа 362/6793/21
Провадження 3/362/159/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2022 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від Державної податкової служби України Головного Управління ДПС у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянки України, жителя АДРЕСА_1 , директор Товариства з Обмеженою відповідальністю «ПАНДА»,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 5262/10-36-07-02-07 від 13.12.2021, ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «ПАНДА», вчинив порушення в частині ведення бухгалтерського та податкового обліку, а саме: не визначив та не відобразив фінансовий дохід за отримані кошти від ТОВ «ІТАКА ТРЕЙД», ТОВ «СУДУВА», ТОВ «ОПТІМА СЕЙЛІНГ», ТОВ «СПЕКТР-ПРО», ТОВ «МАЙНКАР», ТОВ «ВІННЕКСПЕРТ», ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД-ЦЕНТР», ТОВ «ДІОНІК», ТОВ «ДЕМІНІС», ТОВ «АНАСТЕРЕС», ТОВ «ІНТЕРБЛЕК», ТОВ «МИТ ТОРГ», ТОВ «БІЛД ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ЛЕВЕЛ АП УКРАЇНА», ТОВ «ЮРІВІК», ТОВ «СПУТНІК НК», ТОВ «ТРЕНДЛАЙН ЛТД», ТОВ «ІНКОМ-ТОРГ», ТОВ «ФАСТУТА», ТОВ «РОСКФІТ», ТОВ «КОМПАНІЯ «ПРОФІ-СТРОЙ», ТОВ «ФЕНДІ КОМПАНІ», ТОВ «ТК АГРО-ІНВЕСТ», ТОВ «РАЙТОН-ТРЕЙД, ТОВ «СНАБТРЕЙД АЛЬЯНС», ТОВ «КОМ-ТРЕК», ТОВ «ЛІОДЕН», ТОВ «ВАРТОН ПЛЮС» до складу рядка 2240 «Інші доходи» звіту про фінансові результати податкової декларації з податку на прибуток, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 20090209 грн., в тому числі за 3 квартал 2017 року в сумі 285318 грн., за 4 квартал 2017 року в сумі 455400 грн., за 1 квартал 2018 року в сумі 178524 грн., за 2 квартал 2018 року в сумі 1725786 грн., за 3 квартал 2018 року в сумі 5326668 грн., за 4 квартал 2018 року в сумі 1229076 грн., за 1 квартал 2019 року в сумі 865638 грн., за 2 квартал 2019 року в сумі 2527713 грн., за 3 квартал 2019 року в сумі 2003296 грн., за 4 квартал 2019 року в сумі 2092356 грн., за 1 квартал 2021 року в сумі 3400434 грн., а також занизила та завищила податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 18602045 грн.

Представник Підлубного адвокат Кича Д.О. подав клопотання про закриття провадження у цій справі з огляду на відсутність у діях ОСОБА_1 порушень порядку ведення податкового обліку оскільки, на його думку, жодних порушень не вчинялось, всі господарські операції мали відображення в податковому обліку. Твердження податкового органу, що операції з певними контрагентами мають штучний характер є лише примушенням та не підтверджуються жодними фактичними даними, оскільки не встановлено залишків вказаних товарів на балансі ТОВ «ПАНДА» при проведені перевірки за результатами інвентаризації. Посилання податкового органу, що ряд контрагентів-покупців задіяні в проведені ризикових операцій та фігурують учасниками кримінальних проваджень не вказують на порушення порядку ведення податкового обліку саме ТОВ «ПАНДА». Зауважив, що після фактичного вчинення господарської операції (відвантаження та оплати) право на товар набуває новий власник покупець, у якого і виникає обов`язок відповідного бухгалтерського відображення, однак продавець не повинен контролювати яким чином новий власник розпорядився даним майном, а тому не повинен нести відповідальність за не вчинення таких дій своїм контрагентом.

У судовому засіданні представник адвокат Кича Д.О. підтримав раніше подане клопотання та пояснив, що кошти отримані ТОВ «ПАНДА» від спірних контрагентів правомірно від основної діяльності (реалізації власної продукції) юридичної особи, їх визначено як дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та відображено у рядку 2000 Звіту про фінансові результати форми №2, як того вимагають правові норми. У товариства відсутні законні підстави відносити зазначені доходи до складу інших доходів, а тому будь-які ознаки порушення правил бухгалтерського чи податкового обліку в діях директора ТОВ «ПАНДА» ОСОБА_1 відсутні.

Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши наявні в справі письмові докази, у тому числі документи, надані представником ОСОБА_1 , суд установив таке.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Положеннями ст. 252 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП встановлена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Абзацом 1 п. 44.1. ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995, первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Згідно з вимогами п.14.1.36. та п.14.1. ПК України господарська діяльність діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З аналізу вказаних правових норм витікає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (далі П(С)БО 15 «Дохід»), визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), який визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів; інші операційні доходи, до складу яких включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо; фінансові доходи, до складу яких включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі); інші доходи, до складу яких включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

До складу доходу від будь-якої діяльності (код рядка 01 податкової декларації з податку на прибуток) відносяться: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (рядок 2000 Звіту про фінансові результати форми №2); інші операційні доходи (рядок 2120 Звіту про фінансові результати форми №2); фінансові доходи (рядок 2220 Звіту про фінансові результати форми №2); інші доходи (рядок 2240 Звіту про фінансові результати форми №2).

Протокол про адміністративне правопорушення № 5262/10-36-07-02-07 від 13.12.2021 складено ГУ ДПС у Київській області на підставі висновків акта № 20159/10-36-07-02-07/31189253 від 22.11.2021 документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ПАНДА» за період діяльності з 01.01.2017 по 30.06.2021 з встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до якого операції з ТОВ «ПАНДА» і зазначеними в акті підприємствами-покупцями цукру мають ознаки нереальних операцій, що фактично не здійснювалися, а супроводжувалися лише документальним оформленням. Разом з тим ТОВ «ПАНДА» отримало кошти від даних покупців, однак фінансовий дохід за отримані кошти не відображено як «інші доходи» в розумінні п.7 П(С)БО 15 «Дохід».

Судом встановлено, що ТОВ «ПАНДА» зареєстроване як юридична особа 06.11.2000 за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Грушевського, 23, офіс 1. Товариство є власником Селищанського та Тальнівського цукрових заводів розташованих у Звенигородському районі Черкаської області, основний вид діяльності виробництво цукру (код КВЕД 10.81).

Протягом 2017-2021 років в ході власної господарської діяльності, реалізуючи власну продукцію, товариство (як продавець) здійснювало господарські операції з контрагентами (покупцями), які в подальшому стали предметом перевірки з боку контролюючого органу.

Усі господарські операції, що були поставлені податковим органом під сумнів є для ТОВ «ПАНДА» типовими та не виходять за межі звичайної господарської діяльності. Усі операції з постачання цукру, зокрема і операції із спірними контрагентами, проводяться за типовим алгоритмом та оформлюються належними для даного виду операцій документами, а саме: письмовий договір з визначенням істотних умов купівлі-продажу, які є аналогічними для всіх покупців (зокрема 100% попередньої оплати та франко-склад); рахунок-фактура на оплату товару; платіжні доручення з посиланням на рахунок-фактуру в призначенні платежу; податкові накладні на відповідні партії товару; довіреності-інструкції покупця на відвантаження товару; видаткові накладні; пропуски на вивіз вантажу з території заводу.

Бухгалтерський та податковий облік проведених операцій підтверджується доказами: довідки-зведення до журналу-ордеру № 11 з реєстром усіх відвантажень із зазначенням найменування покупця, ціни, кількості товару, реквізитів видаткових накладних тощо; відомості № 29 (зокрема за Рахунком 70 «Доходи від реалізації»), у якій методом подвійного запису інформації, наростаючим підсумком відображається інформація про рух активів та факти фінансово-господарської діяльності; звіти про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) форми №2; податкові декларації з податку на прибуток підприємств. Зазначені суми були відображені у Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за відповідний період, тобто повністю включені до розрахунку суми податку на прибуток підприємства та сплачений відповідно до платіжних доручень.

Таким чином достовірно прослідковується факт включення до складу податкової звітності з податку на прибуток операцій постачання спірним контрагентам-покупцям, а також включення отриманих коштів до річного оподаткованого доходу ТОВ «ПАНДА».

Суд критично оцінює посилання податкового органу на неможливість придбання цукру-піску контрагентами-покупцями ТОВ «ПАНДА». Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності не містять жодних належних доказів такої обставини.

Суд не бере до уваги посилання податкового органу на те, що кошти від спірних контрагентів-покупців надходили на рахунок ТОВ «ПАНДА» в якості оплати за інші товари/послуги не пов`язані з основною діяльністю, оскільки у суду відсутні докази протилежного.

Водночас, з абз. 3 ст. 150 Акта перевірки констатовано відповідність задекларованих показників податкової звітності даним Єдиного реєстру податкових накладних суми податкових зобов`язань з урахуванням коригувань.

Так п. 3.1.1.1 Акта перевірки (Дохід та фінансовий результат до оподаткування, визначені за правилами бухгалтерського обліку) містить висновки податкового органу щодо неправомірності визначення фінансового-господарських операцій з певними покупцями, які задіяні в проведені ризикових операцій та відносяться до п. 8 критеріїв ризиковості платника податку, а отже, на думку податкового органу, мають фіктивний характер, а реалізація товарів відбулась іншим невстановленим особам. Водночас вказаним актом перевірки встановлено надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «ПАНДА» від ТОВ «…» за продукцію. Ознак згідно з цим же пунктом акта перевірки « за результатами інвентаризацій, на підставі наказів наданих до перевірки, залишків вказаних товарів на балансі ТОВ «ПАНДА» не встановлено».

Зазначене свідчить про суперечливість висновків Акта перевірки, оскільки самим податковим органом достовірно встановлено факт відвантаження цукру та факт перерахування коштів в якості оплати від контрагентів-покупців згідно переліку, тобто зміну структури активів товариства. При цьому, маючи належні документальні докази виконання господарських операцій з відповідними покупцями, податковий орган все одно припускає відвантаження цукру іншим невстановленим особам, без будь-яких доказів таких фактів.

Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останнього. Продавець не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Таким чином, суд приходить до висновку, що за результатами проведення операцій, в яких ТОВ «ПАНДА» виступало в якості продавця, товариство отримувало дохід та, як наслідок, у нього виникали податкові зобов`язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість. Отже, в даному випадку, здійснення ТОВ «ПАНДА» з його контрагентами господарських операцій не сприяло мінімізації податкових зобов`язань. Кошти, отримані ТОВ «ПАНДА» від спірних контрагентів, у відповідності до п.7 П(С)БО 15 «Дохід» правомірно визначено як дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (рядок 2000 Звіту про фінансові результати форми №2), оскільки такі кошти отримані від основної діяльності (реалізації власної продукції). У товариства відсутні законні підстави відносити зазначені доходи до складу інших доходів, оскільки таке віднесення суперечить п.7 П(С)БО 15 «Дохід» на який посилається податковий орган. В подальшому, суму рядків 2000, 2120, 2220, 2240 Звіту про фінансові результати форми № 2 включено до відповідних податкових декларацій.

Отже, будь-які ознаки порушення правил бухгалтерського чи податкового обліку в діях директора ТОВ «ПАНДА» ОСОБА_1 відсутні.

Натомість додаткове віднесення операцій в рядок інші доходи (рядок 2240 Звіту про фінансові результати форми №2) призвело б до подвоєння суми доходу та подвоєння суми податкових зобов`язань з тих самих операцій, оскільки вони уже включені до складу рядка 2000.

З урахуванням того, що кошти отримані від реалізації цукру було правомірно віднесено до складу доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), проведені господарські операції та виконаний за ними податковий облік жодним чином не суперечить п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ПК України.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, суд констатує, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко