Справа № 307/4159/21
Провадження № 3/307/48/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , водія ПП ОСОБА_2 ,

за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 435729 від 18 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , 18 листопада 2021 року о 07 год. 50 хв. в с. Калини по вул. Джона Ленона, керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ 615D», державний номерний знак НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів в режимі нерегулярних перевезень на комерційній основі без відповідної на те ліцензії, чим порушив ст. 7 п. 24ЗУ "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" №222-VIII від 02.03.2015 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він працює водієм у приватного підприємця ОСОБА_2 відповідно до трудового договору. 18 листопада 2021 року він здійснював регулярний рейс з перевезення пасажирів за маршрутом «Німецька Мокра - Тячів» рейс №609/60. У приватного підприємця ОСОБА_3 наявна ліцензія на перевезення пасажирів. Відповідна ліцензія була надана працівникам поліції, проте ними вона не була взята до уваги та з невідомих причин було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 164 КУпАП, передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського кодекс України (далі - ГК України), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частина 2 статті 3 ГК України, передбачає, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 ГК України, передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. У разі відсутності такої мети немає правових підстав вважати діяльність суб`єкта підприємницькою.

В силу положень п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єктом відповідальності у даному випадку є суб`єкт господарювання. Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, яка спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Так, пунктом 24статті 7 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" №222-VIII від 02.03.2015 року, встановлено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

За змістом ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт», послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Для здійснення, як регулярних, так і нерегулярних режимів організації перевезень, автомобільні перевізники та водії автобусів повинні мати певний пакет дозвільних документів.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», документами для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково - касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи передбачені законодавством України. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водіїв автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України. Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Отже, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 435729 від 18 листопада 2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 , здійснював перевезення пасажирів в режимі нерегулярних перевезень на комерційній основі без відповідної на те ліцензії.

Проте, як судом встановлено, що відповідно до трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, укладеного 05 жовтня 2021 року між приватним підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено безстроковий трудовий договір на виконання роботи та останнього згідно наказу від 05 жовтня 2021 року призначено на посаду водія автотранспортних засобів з 06 жовтня 2021 року.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23 січня 2015 року, ОСОБА_2 , зареєстрований, як фізична-особа підприємець з видом економічної діяльності «інший пасажирський наземний транспорт».

Відповідно до ліцензії Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) № 191 від 22 квітня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_2 , має державну ліцензію на внутрішні перевезення пасажирів автобусами; внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення; міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Згідно паспорту міжміського автобусного маршруту регулярних перевезень за маршрутом «Комсомольськ (Німецька Мокра) -Тячів» рейс №609/610, який працює у звичайному режимі, затвердженого ПП ОСОБА_2 , та погодженого начальником Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 25 березня 2019 року встановлено схему, характеристику розклад маршруту, режим праці та відпочинку водіїв, а також вартість проїзду на міжміському автобусному за маршрутом «Комсомольськ (Німецька Мокра)-Тячів» рейс №609/610.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником загального автобуса марки «MERCEDES-BENZ 615D», з державним номерним знаком НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Отже, з матеріалів справи слідує, що господарською діяльністю з перевезення пасажирів займається ПП ОСОБА_2 , який має на те відповідну ліцензію та використання автобуса марки «MERCEDES-BENZ 615D», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , здійснювалося на законних підставах водієм ОСОБА_1 , відповідно до укладеного трудового договору та наказу про його призначення.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи диску з відеозаписом даної події також вбачається, що ОСОБА_1 , неодноразово наголошував працівникам поліції про те, що він здійснює регулярні перевезення автобусним маршрутом відповідно до вимог чинного законодавства, про те такі взяті до уваги не були.

З урахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, зокрема, провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Також, відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2021 року матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП повернуто до Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області для належного оформлення, оскільки протокол не відповідав вимогам ст. 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення після його оформлення надійшов до Тячівського районного суду Закарпатської області 12 січня 2022 року.

До вказаного протоколу внесенні виправлення, а саме внесені відомості щодо пункту та спеціального закону, який порушив ОСОБА_1 .

Однак, згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості розповсюджується також при доведенні винуватості у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно із частиною 2 статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинності, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, викладене, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 7-9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283-284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.Д.Стецюк