Номер провадження 3/521/1106/22
ПОСТАНОВА

ВСТУПНА ЧАСТИНА

05 січня 2022 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси О. В. Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України,

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАБ 577153:

27 жовтня 2021 року о 16 годині 00 хвилин, по вулиці Тираспольське шосе, 2 у місті Одесі ринок «Анжеліка» в павільйону № 25 ОСОБА_1 здійснював торгівлю без сертифікату проведення курсу вакцинації, чим порушив постанову КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року.

За даним фактом 27 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

Позиції сторін у справі

Суддею вжиті можливі заходи для виклику особи в судове засідання, а саме за місцем мешкання ОСОБА_1 була надіслана судова повістка про виклик до суду, однак до суду у призначений час останній не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким відповідно до ст. 1 КУпАП є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 достовірно знаючи, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, зловживаючи своїми процесуальними правами, у призначене судове засідання не з`явився про стан судового провадження не дізнавався.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суддя:

Дослідивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 245 КпАП України вбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з основних джерел доказів, має містити, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення даних вимог закону дотримано не було.

Так, статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, а також рішення органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, якими встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи. Суть адміністративного правопорушення повинна бути розкрита безпосередньо у протоколі, в якому має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення.

Оскільки ст. 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 577153 від 27 жовтня 2021 року є посилання на постанову КМУ № 1236 від 09 грудня 2020 року, разом з тим інспектором не зазначено пункт постанови який нібито був порушений.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 в павільйоні № 25 ринку «Анжеліка» здійснював торгівлю без сертифікату проведення курсу вакцинації, проте, в протоколі не зазначено та до протоколу не додано документів, які підтверджували те, що особа, відносно якої складено протокол працює в даному закладі чи є його власником, що було підставою для висновку про його обов`язок мати сертифікат проведення курсу вакцинації (правовстановлюючі документи, наказ про прийняття на роботу, посадова інструкція, тощо). Крім того, в протоколі не розкрито в повній мірі суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено назву курсу вакцинації який повинен був бути у ОСОБА_1 .

Всі вищенаведені складові правопорушення слід було встановити та з`ясувати при складанні протоколу та зібрати відповідні докази про таке на підтвердження відповідних обставин. А саме викладення суті правопорушення в протоколі лише посиланням на порушення постанови Кабінету Міністрів України без розкриття об`єктивної сторони вчиненого порушення та без викладу всіх обставин не дозволяє провести перевірку таких обставин в судовому засіданні.

Також для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення, і на якій підставі саме конкретна особа повинна нести відповідальність.

Таким чином, докази вини ОСОБА_1 у вчиненні останнім порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

На думку суду, законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, з врахуванням усіх вище наведених обставин викликає розумні сумніви, які виключають можливість визнання цього документу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки судді:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, закрити відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження:

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О. В. Іщенко