Справа № 347/2610/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Косів

Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Кіцула Ю. С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління держпраці в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «Теплопостач-К»,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про працю, а саме:

- в порушення вимог ст. 24 КЗпП України та Порядку повідомлення ДПС та її ТО про прийняття працівника на роботу, затв. Постановою КМУ від 17.06.2015 року №413, адміністрацією ТОВ «Теплопостач-К» у листопаді 2021 року надіслано повідомлення до ТО ДПС про прийняття працівників на роботу не до початку роботи працівника, а після фактичного допуску працівника до виконання посадових обов`язків;

- в порушення вимог п. 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, на працівників не заведені особові картки (Типова форма П-2);

- в порушення вимог ч. 1 ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок товариства не визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку;

- в порушення вимог ч. 2 ст. 66 КЗпП України, не встановлено правилами внутрішнього трудового розпорядку час початку і закінчення перерви;

- в порушення вимог ч. 4 ст. 79 КЗпП України, не визначено графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом, черговість надання відпусток на 2021 рік;

- в порушення вимог ст. 29 КЗпП України, не розроблені посадові інструкції працівників, не роз`яснено їх права і обов`язки, не поінформовано працівників під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів;

- в порушення вимог Наказу ДКС України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» ведуться табелі обліку робочого часу працівників (не містять всіх необхідних відомостей);

- в порушення вимог ч. 2 ст. 30 «Про оплату праці», відображені в колонці «відпрацьовано за місяць» години не відповідають фактично відпрацьованим годинам;

- в порушення вимог ст. 107 КЗпП України, за роботу у святковий і неробочий день не проведено нарахування та виплату в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу;

- в порушення вимог ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», виплата заробітної плати здійснюється через установи банків без особистої письмової згоди працівників;

- в порушення вимог ст. 106 КЗпП України, не проведено оплату надурочних годин у подвійному розмірі;

- в порушення вимог ч. 2 ст. 65 КЗпП України, не ведеться облік надурочних годин кожного працівника;

- в порушення вимог ч. 1 ст. 53 КЗпП України, не скорочено тривалість робочого дня на одну годину напередодні святкового дня.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судове засідання 21.02.2022 року ОСОБА_1 не з`явився, однак подав суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП та про розгляд справи без його участі. Також у клопотанні вказав, що не міг відправити повідомлення про прийняття працівника на роботу через збій в системі. Зазначив, що всі порушення на виконання припису від 26.11.2021 року усунуто у визначений час та направлено повідомлення до Управління держпраці в Івано-Франківській області (а.с. 24).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, доходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

За способом викладення диспозиція частини 1 статті 41 КУпАП є бланкетною. Диспозиції банкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

Таким нормативно-правовим актом, зокрема, є Кодекс законів про працю України, Закон України «Про оплату праці», інші підзаконні нормативно-правові акти.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору.

У ч. 1 ст. 53 КЗпП України зазначено, що напередодні святкових і неробочих днів (стаття 73) тривалість роботи працівників, крім працівників, зазначених у статті 51 цього Кодексу, скорочується на одну годину як при п`ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні.

Частиною 2 ст. 65 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Згідно з ч. 2 ст. 66 КЗпП України час початку і закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 79 КЗпП України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

У ч. 1 ст. 107 КЗпП України зазначено, що робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі .

Згідно з ч. 1 ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Частиною 2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується в сукупності наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення №ІФ2647/0291/АВ/П2/ПТ від 26.11.2021 року. Вказаний протокол складений уповноваженою на те особою, та містить всі необхідні реквізити встановлені ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ). Будь-яких сумнівів у його достовірності судом не встановлено (а. с. 1-4);

- актом планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю у ТОВ «Теплопостач-К» №ІФ2647/02/40/АВ, у якому зафіксовано виявлені порушення вимог законодавства про працю, допущені ОСОБА_1 (а. с. 5-12);

- копіями табеля обліку використання робочого часу, з яких вбачається, що табель обліку використання робочого часу не містить всіх необхідних відомостей (а.с. 13-14);

- копією повідомлення про прийняття працівника на роботу, що підтверджує факт надсилання повідомлення до ТО ДПС про прийняття працівників на роботу не до початку роботи працівника, а після фактичного допуску працівника до виконання посадових обов`язків (а.с. 15);

- копією правил внутрішнього розпорядку, з якої вбачається, що трудовий розпорядок товариства не визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також, правилами внутрішнього трудового розпорядку не встановлено час початку і закінчення перерви.

Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності інформації, яка міститься у досліджених доказах, суду не надано.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

За таких обставин, перевіривши всі наявні в матеріалах справи докази, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні доведена поза всяким розумним сумнівом.

ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП (у зв`язку з малозначністю), посилаючись на те, що на виконання припису було усунуто всі порушення.

Однак, слід зазначити, що ОСОБА_1 було допущено ряд порушень різних вимог законодавства про працю, а малозначним є діяння, яке не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди фізичній або юридичній особі. Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на викладене, суд не може визнати малозначним порушення, допущене ОСОБА_1 , навіть зважаючи на те, що, як стверджує сам ОСОБА_1 , порушення усунуто, оскільки, до усунення таке порушення уже спричинило несприятливі наслідки для працівників підприємства, і самого підприємства.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення; особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності раніше не притягався, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 41 КУпАП, яка доведена повністю, та доходить переконання, що стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду документи, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору відсутні, відтак з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и л а :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів на підставі частини 2 статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Ю. С. Кіцула