Справа №461/554/22
Провадження №3/461/724/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , захисника Василюка Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

13.01.2022 о 18 годині 40 хвилин у м. Львові вул. Кривоноса, 6 (територія біля будинку), водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух заднім ходом, не впевнився, що маневр буде безпечним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив наїзд на транспортний, що стояв, а саме Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Також, 13.01.2022 о 18 годині 40 хвилин у м. Львові вул. Кривоноса, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest» 6820, що підтверджується тестом №1261, результат позитивного огляду становить 1,89% проміле.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факти вчинення інкримінованих йому правопорушень заперечив. Пояснив, що він не керував транспортним засобом, а за кермом автомобіля у цей день перебував лише його син. Водночас, в процесі судового розгляду ОСОБА_1 не заперечив факту вживання ним 13.01.2022 алкогольних напоїв, вказавши, що випив близько 30 мл віскі за 40-45 хвилин до подій які відображені у протоколах, зокрема до початку його спілкування з представниками поліції. Просив суд закрити провадження у справі з підстав наведених його захисником.

Захисник Василюк Б.І. подав до суду клопотання, яке підтримав в судовому засіданні, про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що працівниками при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, а при складанні протоколу про адміністративні правопорушення поліцейськими порушено вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Адміністративні матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд, у зв`язку чим підлягають об`єднанню в одне провадження з присвоєння єдиного унікального номера справи 461/554/22 (провадження 3/461/724/22).

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п.10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 ПДР).

Згідно ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад вказаних вище адміністративних правопорушень, що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №234434 від 13.01.2022 та серії ААД №234433 від 13.01.2022, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, показниками приладу Alcotest 6820 (тест №1261, результат - 1,89%), відеоматеріалами долученими до протоколу, схемою місця ДТП якою зафіксовано розташування транспортних засобів після ДТП, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , а також його поясненнями в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 13.01.2022 близько 18 години 40 хвилин у м. Львові вул. Кривоноса, 6, він знаходився на парковці, де чистив свій автомобіль від снігу. В цей момент на паркову заїхав автомобіль Mitsubishi, який під час паркування здійснив зіткнення з іншим автомобілем. За кермом автомобіля Mitsubishi перебував ОСОБА_1 . Зазначив, що у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема мали місце запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, а мова була із затримкою. Також, свідок повідомив, що водій ОСОБА_1 намагався покинути місце ДТП.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи обґрунтованість доводів сторони захисту, наведені у клопотанні про закриття провадження у справі, враховую наступне.

Доводи сторони захисту, щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом повністю спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_3 , який був свідком подій наведених у протоколах та надав суду пояснення безпосередньо у судовому засіданні. При цьому в ході розгляду справи не встановлено жодних підстав ставити наведені пояснення під сумнів, зокрема в ході судового розгляду не встановлено жодних підстав вважати, що згаданий свідок оговорює ОСОБА_1 .

Крім цього, суд зауважує, що пояснення ОСОБА_1 в процесі провадження у справі були не послідовними, плутаними та суперечать дослідженим в судовому засіданні вищенаведеним доказам, які були перевірені судом, є належними та допустимими.

Так, при складанні протоколів про адміністративне правопорушення працівниками поліції, ОСОБА_1 не надав змістових пояснень щодо того хто саме та за яких обставини керував транспортним засобом Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується відеоматеріалами долученими до протоколу та самими протоколами, згідно яких ОСОБА_1 від надання письмових пояснень працівникам поліції відмовився. В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив факт керування транспортним засобом, вказуючи, що автомобілем керував його син. Проте, відповідаючи на питання хто здійснив зіткнення транспортних засобів, враховуючи те, що інший автомобіль був припаркований на стоянці і перебував у нерухомому стані, ОСОБА_1 знову не зміг нічого змістовно пояснити суду, хоча він наполягав, що автомобіль на місце події привіз його син і саме син передав йому ключі від згаданого транспортного засобу. Тобто, за версією ОСОБА_1 ніхто, крім його сина автомобілем не керував. В подальшому, після допиту свідка ОСОБА_3 , який вказав, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, останній взагалі відмовився від надання подальших пояснень.

Отже, виходячи з наведеного, оцінюючи зміст та характер пояснень ОСОБА_1 , суд розцінює їх як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинені правопорушення.

При цьому, варто також відзначити, що сторона захисту не заявляла в судовому засіданні клопотання про виклик в судове засідання свідка, а саме - сина ОСОБА_1 на якого він вказував, для перевірки версії щодо вчинення ДТП ним або керування ним транспортним засобом.

В свою чергу, суд позбавлений можливості здійснити виклик даної особи з власної ініціативи, адже це суперечить принципу неупередженості, відповідно до якого суд, зберігаючи неупередженість, не повинен збирати з власної ініціативи докази на користь тієї чи іншої сторони у справі.

Також, суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що огляд на стан сп`яніння проводився безпідставно, у зв`язку з тим, що працівниками поліції не вчинялися дії з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння, оскільки виявлення таких ознак не потребує вчинення зі сторони працівників поліції будь-яких активних або конкретних дій, а чинне законодавство не встановлює обов`язкового алгоритму (порядку проведення) заходів для встановлення таких ознак. Зокрема, вказані ознаки можуть бути встановлені за допомогою різних засобів, в тому числі органами чуття (зір, слух, тощо).

У своєму клопотанні по закриття провадження сторона захисту вказує на те, що з долученої до протоколу роздруківки показників газоаналізатора, температура навколишнього середовища, в якому здійснювався огляд, становить +14.0 °C. Натомість, згідно довідки Львівського регіонального центру з гідрометеорології, температура повітря 13 січня 2022 року з 18.00 год. до 20.00 год. температура становила 0,2 °C, що, за твердженням захисника, може свідчити про те, що газоаналізатор був у непридатному для функціонування стані. Суд відхиляє наведені доводи, оскільки з роздруківки показників газоаналізатора не вбачається, що вказаний у ній показник температури свідчить саме про температуру повітря на вулиці. Суд враховує, що газоаналізатор транспортувався працівниками поліції в службовому автомобілі, а також при проведенні огляду перебував в руках працівника поліції. Твердження сторони захисту щодо того, що даний показник є показником температури повітря на вулиці фактично є припущенням. При цьому, даний показник температури, факт куріння ОСОБА_1 перед проходженням огляду та перевезення газоаналізатора в автомобілі перед проведенням огляду, самі по собі або у сукупності категорично не доводять неточність результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння або несправність даного прибору. Отже, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які доводять те, що даний прибор був у несправному стані. Більше того, долучена захисником інструкція для застосування наведеного вище приладу та її положення на які вказує захисник, фактично вказують на фактори які рекомендовано дотримуватись, але наведена інструкція (Керівництво з експлуатації) не містять даних про те, що під час експлуатації недотримання хоча б однієї з рекомендацій спростовує об`єктивність показників приладу або свідчать про їх неточність, поза допустимої похибки.

Більше того, сам ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечив факту вживання ним 13.01.2022 алкогольних напоїв, вказавши лише, що випив близько 30 мл віскі за 40-45 хвилин до подій які відображені у протоколах.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту з приводу того, що огляд на стан сп`яніння проводився без належної відеофіксації. Так, відеозаписом долученим до протоколу належним чином зафіксовано проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, з даного відеозапису вбачається, що працівником поліції продемонстровано та оголошено ОСОБА_1 результати огляду які зафіксував газоаналізатор. В свою чергу, доводи наведені захисником не свідчать про недопустимість даного доказу. Також, протокол містить дані щодо номеру приладу відеофіксації.

Доводи сторони захисту щодо неточностей допущених у протоколах та долучених до нього документах, а саме: у способі відображення додатків які долучаються до протоколу, зазначення особи яка проводила огляд на стан алкогольного сп`яніння, зазначення місця проведення огляду, часу вчинення адміністративних правопорушень, не свідчать про очевидну недопустимість цих доказів, а тому судом відхиляються. Факт відсутності особи наведеної у документах про фіксацію огляду не встановлюють її відсутність на місці події.

Оцінюючи доводи сторони захисту стосовно того, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 є неналежним та недопустимим доказом, суд виходить з наступного.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом отримання пояснень від осіб яким інкримінують вчинення адміністративного правопорушення, потерпілих, свідків, експерта, дослідження письмових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин справи та її об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ст. 252 КУпАП, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретної справи.

Суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в поясненнях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених Законом.

Отже, оцінюючи пояснення свідка, суд бере до уваги його пояснення надані у судовому засіданні, які суд сприймав безпосередньо і саме цей факт має вирішальне значення при оцінці цих пояснень в сукупності з іншими доказами у справі.

Враховуючи те, що даний свідок фактично підтвердив обставини викладені у своїх письмових поясненнях, суд відхиляє наведені доводи сторони захисту.

Наведенні стороною захисту у клопотанні про закриття провадження у справі доводи, спростовуються дослідженими та перевіреними в судовому засіданні вищевказаними доказами.

Під час оцінки доказів з точки зору їх допустимості в межах судового розгляду, суд здійснив перевірку їх відповідності вимогам процесуального закону і надаючи їм всебічну оцінку в сукупності з конкретними обставинами справи, приходить до висновку, що такі є допустимими.

Крім того, оцінюючи доводи сторони захисту та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України», заява № 65518/01, рішення від 06 вересня 2005 року, § 89).

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду в суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах працівниками поліції) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії працівників поліції. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованими правопорушеннями, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованих адміністративних правопорушень.

Таким чином, аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена повністю.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з врахуванням положень визначених ст. 36 КУпАП, необхідним та достатнім у даному випадку є адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з особи яка притягається до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 124, 130, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присвоїти об`єднаній справі №461/554/22 (провадження 3/461/724/22).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496 гривні 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.