Дзержинський міський суд Донецької області
постанова

16 лютого 2022 року м. Торецьк Справа №225/992/22

Провадження №3-зв/225/2/2022

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Геря О.Г., розглянувши заяву судді Мигалевича Валерія Володимировича про самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

До Дзержинського міського суду Донецької області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення (ЄУН 225/992/22, провадження №3/225/263/2022) відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ від 15.02.2022 року зазначена справа передана на розгляд судді Мигалевичу В.В.

16.02.2022 року від вказаного судді надійшла заява про самовідвід від розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, вказуючи, що особа, відносно якої складений зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення, є чоловіком ОСОБА_2 , яка займає посаду судового розпорядника у Дзержинському міському суді Донецької області, а тому, на думку судді Мигалевича В.В., розгляд дійсної справи під його головуванням може викликати сумніви у стороннього спостерігача щодо об`єктивності та неупередженості судді.

Дослідивши заяву про самовідвід, суддя зазначає про таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Оскільки питання відводу чи самовідводу судді не врегульовано нормами КУпАП, то з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії права, найбільш близької галузі права - кримінального процесуального, а саме статтями 75, 80 КПК України, та керування нею при вирішенні питання про самовідвід судді.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 р. - «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу (самовідводу) судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Такі обставини при розгляді заяви судді Мигалевича В.В. про самовідвід не встановлені, не доведено наявності обставин, які б викликали сумнів в його неупередженості та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, чи свідчили про його певну особисту заінтересованість, прихильність, уподобання стосовно однієї з сторін у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Суддя Мигалевич В.В., не призначивши справу до розгляду, не провівши жодного судового засідання, що вбачається з матеріалів, встановив те, що розгляд ним протоколу про адміністративне правопорушення відносно чоловіка судового розпорядника може викликати у якогось стороннього спостерігача обґрунтований сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді дійсної справи.

Сам факт того, що особа, відносно якої складений зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення, є чоловіком однієї з працівниць суду, не може бути самостійною правовою підставою для самовідводу судді.

Інших доказів допущення суддею Мигалевичем В.В. будь - яких дій, що могли б викликати сумнів у його неупередженості чи необ`єктивності при розгляді адміністративної справи суду не надано, а тому заява про самовідвід судді Мигалевича В.В. задоволенню не підлягає.

На підставі ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, керуючись ст.ст.245, 246, 252, 283 КУпАП, ст.ст.75, 80 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви судді Мигалевича Валерія Володимировича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення (ЄУН 225/992/22, провадження №3/225/263/2022) відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Г. Геря