Справа № 503/1010/21
Провадження № 3/503/1/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

03.08.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098605, згідно змісту якого 03.08.2021 року ОСОБА_1 по вул. Академіка Амосова в м. Кодима Одеської області, керував автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що із показником 1,97 % підтвердив результат тестування на алкоголь «Драгер» № 936, проведений 03.08.2021 року о 02.04 годині уповноваженою особою Національної поліції з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST 6820 прилад № ARLH-0165 з принтером DRAGER MOBILE PRINTER № ARLH-0167 та із застосуванням технічного засобу відеозапису, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.9.(а) Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП. ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву від 25.01.2022 року, в якій заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, посилаючись на ті обставини, що 03.08.2021 року він не вживав алкогольні напої та не керував автомобілем в той момент, коли до нього підійшли працівники поліції, до того ж, після проведення тестування на приладі «Драгер» він не погоджувався з його висновком, у зв`яку із чим відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, роздруківки із результатом тестування та акту огляду на стан сп`яніння. Однак, працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Таким чином, процедура огляду водія на виявлення стану сп`яніння була дотримана не в повній мірі. Також, просив розгляд справи проводити без його участі, оскільки в судове засідання з`явитися не може у зв`язку із відрядженням за межі Одеської області.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступні обставини.

Згідно довідки від 18.08.2021 року, виданої інспектором САП ВП Подільського РУП ГУНП в Одеській області (а.с.7), ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами з видачою відповідного посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 06.02.2013 року.

Згідно п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Так, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до п. v) ч.1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термин "водитель" ("погонщик") означает всякое лицо, управляющее транспортным средством, автомобилем и т.д. (включая велосипеды) или ведущее по дорогам скот, стада, упряжных, вьючных или верховых животных».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

У даному випадку суд звертає увагу на те, що на жодному із двох фрагментів відеозаписів наявних на CD-R диску (а.с.8), долученому до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП і досліджених судом під час судового розгляду, не зафіксовано подію керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зокрема автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так на фрагменті відеозапису «0-02-05-02e1d5255d0c9759713a6b46e2db33c19ed4008041e65668566fc1ba13b67d8c_42dcfbd97852b54f.mp4» зафіксовано лише момент того як працівники поліції під`їхали до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 . До того ж, на вказаному відеозаписі зазначена дата та час «02.08.2021 року 22:45», а в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння 03.08.2021 року без зазначення часу.

Жодних інших доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 матеріали справи не містять.

В свою чергу згідно до абзаців 3-4 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП (80731-10) не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином з вище наведеного виходить, що перебування особи, яка має право керування транспортним засобом (водія) в самому транспортному засобі не є свідченням здійснення керування останнім.

На фрагменті відеозапису «0-02-05-112973b95c2bbbcf5cd37a6132a5c3477edcc4703a0b32950ab63762c60bffec_8817e9086668c2fd.mp4» без зазначення дати та часу його здійснення, зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, який проводився уповноваженою особою Національної поліції із застосуванням технічного засобу відеозапису.

Результат тестування на алкоголь «Драгер» № 1,97 проміле, що зафіксовано в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3), від підписання якого ОСОБА_1 відмовився, що свідчить про незгоду ОСОБА_1 із виявленим результатом спеціального приладу.

Відповідно до положень пунктів 2 і 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також згідно до абзацу першого пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Крім того, відповідно до пунктів 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

При цьому, вищевказані відеозаписи не є повною безперервною відеозйомкою діалогу ОСОБА_1 з працівниками поліції та відображають лише фрагменти процедури огляду, на яких не зафіксовано безпосереднього роз`яснення ОСОБА_1 можливості пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, пропозиції йому пройти даний огляд за умов незгоди із результатом огляду проведеного працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу і самої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, для підтвердження вищенаведених фактів, що є порушенням статті 5 Розділу II та пункту 2 статті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026.

Відсутність безперервного відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, при таких обставинах слід тлумачити на користь особи, що притягається до відповідальності, оскільки в спосіб вибіркової фіксації обставин порушення, є можливість спотворення дійсних подій.

Письмові документи в матеріалах справи також не містять підтвердження як факту пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, за умов незгоди із результатом огляду проведеного працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу, так і факту відмови ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду.

Таким чином процедура огляду водія на виявлення стану сп`яніння була дотримана не в повній мірі, оскільки при наявності незгоди водія із результатом огляду за допомогою приладу Драгер, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. У такому разі, тільки відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я або відповідний позитивний результат огляду в закладі охорони здоров`я є підставами для притягнення особи за ст. 130 КУпАП, а не позитивний результат огляду за допомогою приладу зроблений на місці зупинки транспортного засобу.

Працівником поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, як і не зафіксовано його відмову від огляду в лікарні.

Ураховуючи встановлені обставини, суд критично ставиться до проведення огляду ОСОБА_1 на місці події, оскільки за встановлених обґрунтованих сумнівів, складений працівниками поліції Акт огляду не може бути покладений в основу вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, у відповідності до ч.6 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098605, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зазначено, що особу водія було встановлено «п/в ВАН № 566791 від 06.02.2013 року».

При цьому, згідно іншого запису зробленого в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098605 виходить, що згадане вище посвідчення водія у водія ОСОБА_1 не було тимчасово вилучене на виконання вимог ч.1 ст. 2651 КУпАП при оформленні матеріалів правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, санкція якого в свою чергу передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що після проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та отримання результату 1,97 проміле, зафіксованого на фрагменті відеозапису «0-02-05-112973b95c2bbbcf5cd37a6132a5c3477edcc4703a0b32950ab63762c60bffec_8817e9086668c2fd.mp4», зазначеного водія на виконання вимог ч.1 і 7 ст. 266 КУпАП було відсторонено від керування транспортним засобом ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 із наданням можливості керування цим транспортним засобом уповноваженій ним особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. Відомості про таку особу у матеріалах відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять низку порушень і суперечностей.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що під час доведення винуватості особи не має залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

У зв`язку з чим тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Ураховуючи зазначене вище матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять обсягу належних, допустимих і достатніх доказів, на підставі яких суд мав би можливість дійти до неспростовного висновку про наявність в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу пред`явленого правопорушення. У зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю внаслідок відсутності доказів (недоведеності) винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 213, 221, 246-247, 268, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Калашнікова