Єдиний унікальний номер 722/1626/21
Номер провадження 3/722/5/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого механіком СЦБ на ШЦ 11 Чернівецької дистанції сигналізації та зв`язку про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 року на розгляд Сокирянського районного суду від т.в.о. начальника ВП №1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №182383, складеного 10.10.2021 року інспектором СРПП ВП №1 (м. Сокиряни) ДРВП ГУНП в Чернівецькій області Нараєвським С.О. вказано, що 10.10.2021 року о 09 год. 55 хв. в с. Романківці по вул. Базарній ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21101-110-01 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме з ротової порожнини був відчутний різкий запах алкоголю. Від проходження медичного огляду водій відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що він працює механіком СЦБ на залізниці та в неділю 10.10.2021 року о 9 годині він дійсно рухався на належному йому автомобілі для здійснення перевірки 141 км ділянки залізниці Васкауци-Романківці. Разом з ним в автомобілі перебувала його дружина, яку він підвозив до базару. Проїжджаючи селом Романківці він побачив автомобіль поліції, який стояв на узбіччі дороги та двох працівників поліції, які зупиняли всі без виключення транспортні засоби, що рухалися в обох напрямках. Його автомобіль також був зупинений працівником поліції, при цьому правил дорожнього руху він не порушував. В ході перевірки документів та бесіди з поліцейським ззаду до нього підійшов інспектор ОСОБА_2 та сказав що від нього чути алкоголем. Одразу після цього інспектор ОСОБА_2 наказав йому сісти в службовий автомобіль де почав звинувачувати його в керуванні транспортним засобом в стані сп`яніння. На його заперечення інспектор ОСОБА_2 не реагував та сказав що він повинен відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «драгер», адже він дорогий, в лікарню його теж везти не будуть. При цьому інспектор ОСОБА_2 поводився агресивно та постійно кричав на нього, внаслідок чого він розгубився та взагалі не зрозумів що саме він має зробити. Деякі моменти їхньої розмови інспектор Нараєвський С.О. знімав на мобільний телефон. На запитання інспектора чи бажає він пройти огляд на стан сп`яніння він відповідав що бажає, однак одразу після цього інспектор ОСОБА_2 починав на нього кричати та вимагати повідомити про відмову від проходження огляду та зазначити що він вживав пиво. Склавши протокол про адміністративне правопорушення інспектор Нараєвский С.О. не надав йому його копії.

Повернувшись до свого автомобіля він поїхав в сторону м. Сокиряни та розповів по дорозі своїй дружині про вказані події. Зрозумівши що інспектор Нараєвський С.О. безпідставно склав на нього протокол про адміністративне правопорушення його дружина зателефонувала на спецлінію 102 із скаргою на дії поліцейських. Окрім цього, приїхавши до м. Сокиряни він звернувся в центральну лікарню у зв`язку з поганим самопочуттям та з метою підтвердження того, що він не перебуває в стані сп`яніння. Проте в лікарні йому відмовили в проведенні огляду у зв`язку з відсутністю направлення поліцейського на його проведення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тощо.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, як за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 2, 3 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п. 7 Порядку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).

Згідно п. 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні

Порядок використання спеціальних засобів фіксації регульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС18 грудня 2018 року № 1026, пунктом 4,5 якої передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вказана Інструкція містить також чіткий перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відео фіксацію.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована інспектором Нараєвським С.О. без присутності свідків, проте із застосуванням засобів відео фіксації.

Згідно відповіді начальника ВП №1 (м. Сокиряни) від 24.01.2022 року, наданої на запит адвоката Батракова М.Ю., 10.10.2021 року поліцейським ОСОБА_2 отримувалась нагрудна камера.

Разом з цим, в доданому до матеріалів справи диску містяться 2 відеофайли VID_20211010_095209 та VID_20211010_095453 які зняті не на нагрудну камеру та не на інший технічний прилад, визначений вказаною вище інструкцією.

Окрім цього, всупереч Інструкції надані поліцейським відеозаписи не є безперервними, а тривають 2 хв.38 сек. та 32 сек. і містять лише фрагменти розмови між ОСОБА_1 та поліцейським. У вказаних відеозаписах відсутні дата їх знімання та час.

Вказані обставини підтверджують показання ОСОБА_1 щодо здійснення інспектором Нараєвським С.О. відео фіксації на мобільний телефон.

З огляду на викладене, надані поліцейським відеозаписи не можуть бути визнані допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Тобто, з наведених норм закону та висновків Верховного Суду вбачається, що відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, за відсутності двох свідків, обов`язково повинна бути зафіксованою належним технічним засобом, із зазначенням відомостей про цей технічний засіб в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ від 10.10.2021 року поліцейським Нараєвським С.О. здійснено лише вказівку про здійснення відео фіксації вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, без зазначення відповідних відомостей про технічний засіб.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Враховуючи викладене слід зробити висновок, що суддя зобов`язаний розглянути справу про адміністративне правопорушення, щодо правопорушника, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення його до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.

Окрім того, при ухваленні рішення суддя враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме поліцейський, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення та винуватості особи у його вчиненні, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, направлені на розгляд Сокирянського районного суду матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів, які б за результатом їх дослідження у сукупності, беззаперечно, поза розумним сумнівом доводили б факт вчинення ним інкримінованого правопорушення.

Відсутність у матеріалах справи переконливих доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в свою чергу, виключає допустимість самого протоколу, як джерела доказів.

Разом з цим, з метою встановлення об`єктивної істини в даній справі, суддею було досліджено надані поліцейським відеозаписи VID_20211010_095209 та VID_20211010_095453.

Як зазначалося вище, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Так, згідно відеозапису VID_20211010_095209 на:

0:00:30 хв. інспектор Нараєвський С.О. запитує ОСОБА_1 чи визнає той правомірною зупинку його транспортного засобу за керування автомобілем без пристебнутого паска безпеки.

0:00:42 хв. інспектор Нараєвський С.О. запитує чи відмовляється ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». На запитання інспектора Урсул О.М. відповів, що може пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, він вів себе розгублено та налякано. Згодом, подивившись в бік інспектора Урсул О.М. відповів, що відмовляється.

0:00:53 хв. інспектор запитує ОСОБА_1 чи бажає останній поїхати до лікарні. ОСОБА_1 відповів, що в разі потреби він може поїхати. Подивившись в бік інспектора, ОСОБА_1 відповів: «Відмовляюсь. Звичайно ж відмовляюсь».

З 0:00:58 хв. до 0:01:28 хв. інспектор Нараєвський С.О. роз`яснював ОСОБА_1 його права та повідомив, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння означатиме автоматичне визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

0:01:29 хв. ОСОБА_1 повідомляє інспектора Нараєвського С.О. що він згідний їхати в лікарню для проведення огляду на стан сп`яніння або пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер».

0:01:33 хв. інспектор Нараєвський С.О. перепитує ОСОБА_1 чи бажає останній їхати в лікарню. На що ОСОБА_1 відповів: «Так».

0:01:49 хв. інспектор Нараєвський С.О. криком запитав ОСОБА_1 чи бажає останній їхати в лікарню та не дочекавшись відповіді запитав чи бажає ОСОБА_1 дихати в «драгер», на що ОСОБА_1 відповів що бажає.

0:02:06 інспектор Нараєвський С.О. просить іншого поліцейського принести йому алкотестер «Драгер» та ще раз запитує ОСОБА_1 чи бажає він пройти огляд. ОСОБА_1 відповів що бажає.

Після цього, відеозапис VID_20211010_095209 було припинено.

Відеозапис VID_20211010_095453 триває лише 32 секунди та розпочинається з запитання інспектора Нараєвського С.О. чи бажає ОСОБА_1 дихати в алкотестер та чи має намір їхати в лікарню. ОСОБА_1 відповів що відмовляється. На запитання інспектора Нараєвського С.О. чи вживав він алкогольні напої ОСОБА_1 відповів, що напередодні ввечері випив півлітра алкогольного пива, вину визнав.

Після цього інспектор повідомив ОСОБА_1 , що відеозапис зупиняється для складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.59 вказаного Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 18 Закону передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського.

Вказані обов`язки поліцейського визначені і частиною 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС №1179 від 09.11.2016 року.

Зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Відповідно до статті 1 дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 року службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини.

Як вбачається з відеозаписів VID_20211010_095209 та VID_20211010_095453 інспектор Нараєвський С.О. в розмові з ОСОБА_1 вів себе нетактовно, неодноразово підвищував голос, ставив останньому запитання не чекаючи їх відповіді.

Вказані дії інспектора Нараєвського С.О. слід оцінювати як здійснення психологічного тиску на ОСОБА_1 з метою зазначення останнім про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння для складення відповідного протоколу.

На відеозаписах зафіксовано, що ОСОБА_1 вів себе розгублено та перелякано, не міг чітко назвати дату свого народження та місце проживання. Він неодноразово погоджувався на проходження огляду на стан сп`яніння, проте після переривання запису відмовлявся від цього.

Перебування ОСОБА_1 в стані стресу підтверджується також відповіддю директора КНП «Сокирянська лікарня» від 20.01.2022 року, згідно якої 10.10.2021 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 звертався на приймальне відділення КНП, був оглянутий лікарем, в результаті чого встановлено наявність ситуаційної реакції на стрес та призначено заспокійливі препарати.

Враховуючи викладене слід зробити висновок, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та визнання ним факту вживання пива, зафіксована на відеозаписі, була не свідомою, чіткою та категоричною, а зроблена лише під тиском збоку інспектора Нараєвського С.О.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі щодо нього підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя О.М. Ратушенко