П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області БПП у м. Біла Церква відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

01 грудня 2021 року о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Кагарлицька, 1, керував транспортним засобом «ВАЗ 21072», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість шкіряного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 01.12.2021 року він разом зі свої товаришем ОСОБА_4 на автомобілі «ВАЗ 21072», який він взяв у свого сусіда поїхали в м. Біла Церква по справах. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_4 . Коли поверталися додому, по дорозі автомобіль поламався, ОСОБА_4 викликав таксі та поїхав по запчастини, а він залишився біля автомобіля. Коли він чекав ОСОБА_4 до нього під`їхали працівники поліції, які повідомили, що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Він повідомив працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, що наркотичні речовини не вживав, однак працівники поліції запросили двох свідків в присутності яких запропонували йому пройти огляд в медичному закладі на визначення стану наркотичного сп`яніння. Зазначив, що він відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, так як не керував транспортним засобом та не вживав наркотичні речовини. Крім того зазначив, що не пам`ятає, щоб пропонував кошти працівникам поліції він лише хотів з ними домовитися, щоб дочекатися його кума, щоб той забрав автомобіль.

За клопотанням ОСОБА_1 , в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_4 , пояснив, що ОСОБА_1 являється його товаришем. Він не пам`ятає якого числа, приблизно о 10 годині 30 хвилив він разом з ОСОБА_1 їздили на автомобілі «ВАЗ 21072», який останній він взяв у сусіда, в м. Біла Церква,. Особисто він їздив до своєї дівчини, а ОСОБА_1 по справах. Він перебував за кермом даного автомобіля. Коли поверталися додому, по дорозі автомобіль поламався. Де поламався автомобіль пояснити не зміг. Він викликав таксі та поїхав в місто по запчастини, а саме по генератор, ОСОБА_1 залишився біля автомобіля. Коли він повернувся на місце, де залишив автомобіль то помітив, що біля ОСОБА_1 перебувають працівники поліції, які оформляли на останнього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Він пояснював працівникам поліції, що за кермом даного автомобіля перебував він, але працівники поліції його не слухали, склали протокол і поїхали. Він разом з ОСОБА_1 відремонтували автомобіль та повернулися додому. Пояснив, що він не пам`ятає в якому магазині купував генератор до автомобіля, що у нього не вистачало коштів йому позичили люди або зняв з карточки. Зазначив, що від відсутній на відеозаписі з бордікамери поліцейських, оскільки повернвся коли вже були складені матеріали на ОСОБА_1 .

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівники поліції запитують у ОСОБА_1 чи зрозуміло йому за що його зупинили, нащо останній відповів, що за перевищення швидкості. Під час спілкування та перевірки документів, працівники поліції запитують у ОСОБА_1 чи вживав він наркотичні речовини, проводять поверхневий огляд. ОСОБА_1 повідомив, що наркотичні речовини не вживав, працівники поліції перевіряють у останнього зіниці очей. Працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, останній намагається домовитися з працівниками поліції, пропонує кошти в розмірі половини штрафу за дане порушення за що був попереджений працівниками поліції про кримінальну відповідальність. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що він позбавлений права керувати транспортними засобами і не має права керувати автомобілем, що відносно нього буде винесено постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, при цьому останньому було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Відеозаписом зафіксовано, що працівники поліції в присутності двох свідків пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, нащо останній відмовився. Відеозаписом не зафіксовано про те, що ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, що за кермом автомобіля перебував його товариш не підтверджується жодними доказами у справі, а тому суд розцінює їх надані з метою уникнення відповідальності, а також показання свідка ОСОБА_4 такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене правопорушення, так як в матеріалах справи містить розписка ОСОБА_4 про зобов`язання доставити автомобіль за адресою: АДРЕСА_1 , а водія не допускати до керування транспортним засобом. Крім того відеозаписом не зафіксовано, щоб ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що не він перебував за кермом.

Що стосується наданого в судовому засіданні ОСОБА_1 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2022 року про скасування постанови серія БАВ № 2511355 від 01.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП то слід зазначити, з вказаного рішення убачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення була скасовано в зв`язку з тим, що під час судового розгляду відповідачем, незважаючи на витребування судом, не були надані належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Разом із тим, дане рішення не спростовує доказів, які містяться у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення свідка ОСОБА_4 , дослідивши додані до протоколу докази, а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.12.2021 року, акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 01.12.2021 року від проходження огляду на стан сп`яніння, розписку ОСОБА_4 про зобов`язання не допускати водія до керування транспортним засобом, рапорт працівника поліції, довідку щодо наявності посвідчення водія, довідку щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, форму вивода, копію постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2021 року, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2022 року, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 2 ст. 130, ст. 221, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. в дохід держави.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко