ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1313/21

Провадження № 33/4820/22/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Киричука С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого автомийником в ПП ОСОБА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 гривень.

За постановою суду, 26.07.2021 о 00 год 32 хв. в смт. Антоніни вул. Першотравнева, Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер 6810», а також проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин, у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Вважає, що працівник поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не вказав, які саме дії свідчать про те, що він ухилявся від огляду на стан сп`яніння.

Крім того даний протокол не містить відомостей про свідків, що підтверджується відео фіксацією.

Звертає увагу на те, що відеозапис складається з трьох файлів, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за №28/32999, тому такий відеозапис є недопустимим доказом у справі.

Зазначений відеозапис містить різницю у часі між записами, в зазначеному протоколі відсутні дані за допомогою якого приладу зроблені вказані відеозаписи.

Крім того, диск з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи не містить електронного підпису поліцейського, який робив відеозапис, або відповідальної особи, яка робила копію відеозапису даної події. Оскільки відеозапис є електронним документом у справі, але не містить електронного підпису відповідальної особи, то такий документ є недійсним.

На думку апелянта, поліцейським не надано доказу про факт керуванням ним транспортним засобом у нетверезому стані, тому справа підлягає закриттю.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводів апеляційної скарги, які просили клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши та перевіривши докази у справі, проходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , копія постанови не направлялась місцевим судом на поштову адресу останнього, а отримана 08.09.2021 року ОСОБА_1 , на підставі його заяви про видачу копії рішення суді, тому такі обставини дають підстави вважати, що строк пропущений ОСОБА_1 на апеляційне оскарження з поважних причин.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №163386 від 26.07.2021 року слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в смт.Антоніни, по вул.Перштравнева, автомобілем Шевролет Авео, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотест №6810 Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

З переглянутого судом першої інстанції та апеляційним судом відеозапису вбачається, що посеред вулиці стоїть автомобіль, до якого підходить поліцейський. Працівник поліції запитує ОСОБА_1 , який знаходиться за кермом автомобіля Шевролет, куди він їде, на що останній відповідає, що випивший і їде додому та починає нецензурно висловлюватись на адресу поліцейського. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється та знову висловлюється нецензурною лайкою, поводить себе зухвало і неадекватно.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 показав, що він, у вказаному місці, не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на узбіччі, а він сидів в ньому 2-3 години та слухав музику, оскільки посварився з дружиною і не хотів йти додому. Підтверджує, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому не пам`ятає всіх обставин. Погоджується, що дружина могла викликати поліцію. Поліцейський дійсно пропонував огляд на стан сп`яніння і він відмовився, але самої процедури не пам`ятає.

За показаннями свідка ОСОБА_3 , в суді апеляційної інстанції, у вказаний день він отримав знаходився на чергуванні. Отримали від дружини ОСОБА_1 усне повідомлення про те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство і поїхав у невідомому напрямку на автомобілі Шевролет. Їдучи на це повідомлення, в смт.Антоніни, побачили даний автомобіль, який рухався в бік с. Закриниччя та зупинився на вимогу проблискових маячків службового автомобіля поліції. На запитання водій ОСОБА_1 реагував агресивно, при цьому висловлювався нецензурною лайкою, тому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній повівся неадекватно, що змусило працівників поліції застосувати до нього кайданки. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Такі твердження свідка ОСОБА_3 , в сукупності з іншими доказами у справі, підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, та спростовують доводи апеляційної скарги щодо відсутності факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків, що підтверджується відеофіксацією, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ст.266 КУпАП передбачено, що у разі неможливості застосування відеофіксації, залучаються свідки для фіксації правопорушення. У даному випадку відео фіксація події була, тому не залучення свідків не є підставою для скасування постанови.

Твердження апеляційної скарги про те, що відеозапис складається з трьох файлів, що суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за №28/32999, а тому такий відеозапис є недопустимим доказом у справі, є безпідставними, так як вказані файли містять інформацію, яка підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, щодо різниці у часі між записами, в зазначеному протоколі, та відсутність даних за допомогою якого приладу зроблені вказані відеозаписи, не спростовують зафіксованої на відеофайлах інформації, яка підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доведеності його вини у цьому правопорушенні.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік і відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша