Номер провадження: 33/813/221/22
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Стадніченко А.І., Хухрова С.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката - Базилюка Климентія Володимировича, Тучкової Лілії Леонідівни,

представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Дмитра Андрійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної Митної служби України на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, відносно громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, вилучений транспортний засіб OSHKOSH M1070, VIN НОМЕР_1 повернуто.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вищевказану постанову суду Одеська митниця Державної Митної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 472 МК України та накласти адміністративне стягнення відповідно до санкції зазначеної статті, а саме: накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста відсотків вартості товару, з конфіскацією товару-безпосередніх предметів порушення митних правил.

В обґрунтування апеляційної скарги Одеська митниця зазначила, що декларантом ОСОБА_1 було порушено процедуру декларування та не було задекларовано за встановленою формою, передбаченого ст. 257 МК України точних відомостей про товар «сідловий тягач OSHKOSH M1070, HET VIN CH TRUCK, ЩО БУВ У ВИКОРИСТАННІ, РІК ВИРОБНИЦТВА 1993 РІК, VIN НОМЕР_1 » є товаром військового призначення, що підлягає обов`язковому декларуванню, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

Апелянт зазначив, що постанова суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення є необґрунтованою, винесеною без об`єктивного та всебічного розгляду даної справи у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його адвокатів, пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.

Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2020 року декларантом «ФОП ОСОБА_1 », який діє на підставі договору доручення №2007 від 14 липня 2020 року з ТОВ «ІМПЕРІАЛ ТРЕЙД КОМПАНІ» (), до відділу митного оформлення Одеської митниці Держмитслужби подано митну декларацію типу «ІМ 51 АА» UA500490/2020/505131 від 04 листопада 2020 року.

Відповідно до графи 31 МД на митну територію України ввезено товар «сідловий тягач OSHKOSH M1070, НЕТ WIN CH TRUCK, що був у використанні, рік виробництва -1993, VIN10T1K4JH6R1048938, Стан: потребує ремонтних робіт. Для цивільного використання, країна виробництва США»

З метою митного оформлення вищевказаного транспортного засобу директором ТОВ «ІМПЕРІАЛ ТРЕЙД КОМПАНІ» гр. України ОСОБА_3 подано заяву про надання дозволу на розміщення товарів (транспортних засобів) у митний режим переробки на митній території України від 10 вересня 2020 року №18/10-09 (вх. ОМ №295/7.10-28.5 від 10 вересня 2020).

За результатами розгляду заяви уповноваженими посадовими особами митного органу надано дозвіл на поміщення товару у митний режим переробки на митній території України на строк та обсяг операцій, зазначеній в заяві, за умови дотримання вимог Гл. 23 МК України та ПКМУ від 29 березня 2013 «295».

Відповідно до характеристик даного тягача та інформації з відкритих джерел мережі Інтернет з`ясовано, що сідловий тягач «OSHKOSH M1070» з колісною формулою 8Х8 був створений для швидкісного переміщення американського основного танку М1А1 Abrams на автопоїздах загальною масою до 105 тон: належить до категорії «Системи для перевезення важкого устаткування» (Heavy Equipment Transport System HETS).

Листом від 04 листопада 2020 року №7.10-2/29/8.6/16446 Одеська митниця Держмитслужби з метою отримання можливої допомоги щодо ідентифікації сідлового тягачу «OSHKOSH M1070 WIN:10T1K4JH6R1048938» як товару військового призначення звернулась до УСБУ в Одеській області.

Листом від 30 листопада 2020 року вх №28202/86 УСБУ в Одеській області повідомило Одеську митницю Держмитслужби про можливі порушення митного законодавства при переміщенні зазначеного сідлового тягача «OSHKOSH M1070».

14 квітня 2021 на адресу Одеської митниці Держмитслужби надійшов лист Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України від 13 квітня 2021 року № 65/4-3872, згідно з яким отримано відповідь Департаменту військово-технічної політики, розвитку, озброєння та військової техніки Міністерства оборони України, відповідно до якого, заявлений 04 листопада 2020 року ОСОБА_1 до митного оформлення у митному режимі «переробка на митній території» товар «сідловий тягач OSHKOSH M1070» за своїми ознаками відповідає позиції ML6.a «Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року №1807.

Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заявлення у МД №500490/2020/505131 від 04 листопада 2020 року відомостей про товар є ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_2 ), який відповідно до вимог ст. 266 МК України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України у повному обсязі.

На думку Державної митної служби України, Декларантом ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_2 ), було порушено процедуру декларування та не було задекларовано за встановленою формою, передбаченого ст. 257 МК України точних відомостей про товар «сідловий тягач OSHKOSH M1070, НЕТ WIN CH TRUCK, що був у використанні, рік виробництва - 1993, VIN10T1K4JH6R1048938, Стан: потребує ремонтних робіт. Для цивільного використання, країна виробництва США» є товаром військового призначення, що підлягає обов`язковому декларуванню, що призвело до порушення митних правил передбаченого ст. 472 МК України.

На підставі вищевикладених обставин було складено протокол про порушення митних правил № 0474/50000/21 від 15 квітня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 472 МК України.

Суд першої інстанції в ході розгляду справи дійшов висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 472 МК України, з поверненням вилученого транспортного засобу.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційний інстанції за таких підстав.

Диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Тобто, відповідальність може наступати лише у випадку, коли особі відомі усі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.

Статтею 257 МК України, визначено, що декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку митного органу, порушення особи полягало в недекларування за встановлено формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про наявність та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як визначено ст. 266 МК України, декларант зобов`язаний: здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Таким чином, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідно до протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення правопорушення в наслідок незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) під час декларування товару «сідловий тягач OSHKOSH M1070».

Однак в протоколі не зазначено які саме відомості ОСОБА_1 , не були заявлені, щодо чого саме: найменування, ваги, кількості, країни походження, відправника, одержувача, маркування, вартості. Між тим, матеріали справи також не містять даних про те, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної та об`єктивної сторони складу адміністративного порушення, передбаченого ст.472 МК України. Як вбачається з матеріалів справи, інспектором митного органу безпосередньо пояснення у ОСОБА_1 не відбирались.

Однією із засад судочинства, визначених ст.129 Конституції України є забезпечення доведеності вини. Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини є також однією із засад кримінального провадження, передбаченою ст. 17 КПК України. Європейським судом з прав людини вироблена стала правова позиція щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь - яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства із застосуванням його основних положень, таких як: конкретність пред`явленого обвинувачення, забезпечення доведеності вини, право на захист, належність та допустимість доказів, обґрунтованість судового рішення.

Адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Аналіз положень ст.458 МК України і ст.9 КУпАП у поєднанні із положеннями ст.280 КУпАП дає підстави стверджувати, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає доведенню наявність у діях особи як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення поставленого особі у вину.

Об`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, в обсязі обвинувачення, поставленого у вину ОСОБА_1 проявляється у незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) під час декларування товару «сідловий тягач OSHKOSH M1070».

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення Одеською митницею до матеріалів справи долучено лист ТВО начальника Департаменту військово-технічної політики, розвитку, озброєння та військової техніки Міністерства оборони України підполковника Владислава Шостака від 01 лютого 2021 року за вих. №403/3/2/857, який повідомляє, що за інформацією Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України:

сідельний тягач OSHKOSH M1070 використовується у військовій сфері для транспортування важкої бронетанкової, артилерійської та інженерної техніки. Згаданий виріб перебуває на озброєні армій США, Єгипту, Іраку, Саудівської Аравії та інших країн світу:

вважається, що сідловий тягач OSHKOSH M1070 за своїми ознаками відповідає позиції ML6a списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 №1807.

Суд критично ставиться до такого листа, як належного та допустимого доказу у підтвердження вини у діях ОСОБА_1 , відповідальність за які передбачена ст. 472 МК України, оскільки питання щодо віднесення транспортних засобів за кодами УКТ ЗЕД, які відсутні серед кодів визначених пунктом ML6.а додатку до КМУ №1807 від 20.11.2003р. «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення» потребують спеціальних знань та повинні встановлюватись виключно експертним висновком.

Будь-яких інших доказів у підтвердження складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Положеннями ст.ст. 327 та 357 МК України митні органи наділені повноваженнями щодо залучення експертів та призначення експертиз у випадку виникнення складнощів з ідентифікації товарів, під час їх митного оформлення.

Матеріали адміністративної справи не містять висновків експертів або спеціалістів, якими встановлено, що «сідловий тягач OSHKOSH M1070, НЕТ WIN CH TRUCK, що був у використанні, рік виробництва - 1993, VIN10T1K4JH6R1048938, стан: потребує ремонтних робіт, для цивільного використання, країна виробництва США» є військовою технікою, не долучено документів, що підтверджуючих атестацію як експерта ТВО начальника Департаменту військово-технічної політики, розвитку, озброєння та військової техніки Міністерства оборони України підполковника Владислава Шостака.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчинив будь-які дії, що утворюють об`єктивну сторону цього порушення митних правил.

Більш того, в суді апеляційної інстанції було надано висновок експерта з транспортно-товарознавчої експертизи по встановленню характеристик відповідності УКТ ЗЄД та визначення вартості КТЗ, що ввозиться на митну територію України (а.с. 176-192).

Експертне дослідження було проведено на замовлення ТОВ «ІМПЕРІАЛ ТРЕЙД КОМПАНІ», також експерт був попереджений про кримінальну відповідальність (а.с. 176-177).

Відповідно до експертного висновку у відповідності УКТ ЗЄД код товару 8701 20 90 00, до якого відноситься КТЗ OSHKOSH M1070, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Відповідає транспортний засіб з наступними характеристиками засіб наземного транспорту, трактор колісний для напівпричепа що використовувався. ( а.с. 188).

Також апеляційний суд погоджується з висновком про недоведеність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки зібраними доказами не доведений факт усвідомлення ОСОБА_1 , протиправності своїх дій при переміщенні товарів через митний кордон України.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції передчасно прийняв постанову про закриття провадження по справі, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не спростовують правильність висновків місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Крім того, відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2 , який є представником ТОВ «ІМПЕРІАЛ ТРЕЙД КОМПАНІ», даний транспортний засіб придбався на цивільному аукціоні у США, та не має відношення до воєнної техніки.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд першої інстанції, керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст.62 Конституції України дійшов правильного висновку про те, що митним органом не було надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи дійшов вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, а тому визнає апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної Митної служби України залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева