ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2736/21 Номер провадження 33/814/132/22Головуючий у 1-й інстанції Куцин В.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., з участю: секретаря судового засідання Бродської Л.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою суддіМиргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Цією постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10 жовтня 2021 року в 00 год. 35 хв. в м. Миргород по вул. Гоголя, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: розширення зіниць ока, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2022 року, а провадження у справі закрити, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом не дотримано вимог законодавства, грубо порушено його право на захист, що потягло за собою незаконне накладення на нього адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ніяких ознак наркотичного сп`яніння у нього не було. Алкоголю та наркотичних речовин він не вживав та був тверезим. Вказує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівниками поліції не складався, що свідчить про порушення процедури його огляду на місці. Також зазначає, що на місці зупинки під час огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння ніяких свідків не було. Свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення у судове засідання не з`явилися, та не були допитані в судовому засіданні, тому сумніви щодо вказаних свідків судом усунуті не були. Також, зазначає, що з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається відсутність свідків під час його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в салоні автомобіля перебував лише він та поліцейський, будь-які інші особи у салоні автомобіля були відсутні. Крім того вказує, що відеозапис не є безперервним, та через вкрай низьку якість відеозйомку, не може бути визнаний належним доказом. Також зазначив, що працівники поліції повідомили його про те, що оштрафують його за те, що не ввімкнені фари ближнього світла і не було страхового полісу, тому ставляючи підпис в протоколі він зрозумів, що підписує штраф в сумі 510 грн, який в подальшому сплатив.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як вбачається з матеріалів справи, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 020351 від 10.10.2021 року; поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків від проходження медичного огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2021; відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані докази були повно та всебічно оцінені та досліджені судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Згідно п.п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за№1452/735, огляду на стан сп?яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп?яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння-порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп?яніння були вказані поліцейським в направленні на огляд водія від 10.10.2021 року, зокрема: зіниці очей не реагують на світло, не природна блідість, виражене тремтіння пальців рук (а.с.4).

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський обов`язково направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З оглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що свідки були відсутні під час його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в салоні автомобіля перебував лише він та поліцейський, є необґрунтованим, оскільки з оглянутого відеозапису вбачається, що двері в салоні автомобіля були відчинені та на відео зафіксовані свідки в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає доведеним.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ОСОБА_1 як водій, на виконання Правил дорожньогоруху України повинен був на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд, а у разі відмови від проходження такого огляду, ОСОБА_1 , знаючи чинні Правила дорожнього руху, не міг не усвідомлювати наслідків такої відмови.

Крім того, підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення про ознайомлення його з правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, спростовує доводи апеляційної скарги про не роз`яснення йому процесуальних прав.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про не надання працівниками поліції належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Твердження апелянта про те, що запис з відеозапис не є безперервним є також безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом та виявлення працівниками поліції ознак наркотичного сп?яніння у правопорушника.

Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та порушень закону, які були б підставою для скасування чи зміни постанови судді районного суду не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 січня 2022 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин