Справа № 344/2131/22
Провадження № 3/344/1726/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Тринчук В.В., розглянувши справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом, без права керування таким транспортним засобом, а також не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Вказані адміністративні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 03 лютого 2022 року о 01 год. 15 хв. по вул. Вовчинецька у місті Івано-Франківськ неповнолітній ОСОБА_1 проїхав транспортним засобом марки Honda Dio без державного номерного знака на заборонений сигнал світлофора червонного кольору та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу.

Крім цього, 03 лютого 2022 року о 01 год. 15 хв. по вул. Вовчинецька у місті Івано-Франківськ неповнолітній ОСОБА_1 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, керував транспортним засобом марки Honda Dio без державного номерного знака.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч.2 ст. 126, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

На підставі викладеного та беручи до уваги вимоги ст.36 КУпАП - справи відносно однієї особи повинні бути об`єднані та розглядатись в одному провадженні, суд вважає за необхідне адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП та адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП об`єднати в одне провадження та присвоїти один єдиний номер справи № 344/2131/22 ( провадження № 3/344/1726/22).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126 КУпАП та ч.1 ст. 122-2 КУпАП визнав та дав пояснення, які підтверджують обставини, що відповідають опису подій зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення, щиро каявся, просив призначити мінімально можливе стягнення передбачене за вчинення даних адміністративних правопорушень. Крім того ОСОБА_1 у судовому засіданні заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки ним такі обставини не оспорюються та просив обмежитися його поясненнями, а також дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Суд, вислухавши пояснення правопорушника, прийшов до наступних висновків.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

За таких обставин за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів у даній адміністративній справі та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Зазначені вище протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою на те особою, із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, вони підписані уповноваженою особою. Зауважень щодо правильності складання протоколу та достовірності відображеної в ньому інформації ОСОБА_1 у судовому засіданні не висловлював.

Так, в протоколах, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі «дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення» викладена суть правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст. 122-2 та ч.2 ст. 126 КУпАП, за якими складено протоколи.

Враховуючи пояснення особи правопорушника у суду відсутні сумніви у добровільності позиції ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, як керування транспортним засобом, без права керування таким транспортним засобом, а також не виконання законної вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Частиною 1 статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу. Санкція даної статті передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Крім цього, у ч.2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладання на особу, якою вчинено таке правопорушення адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З системного аналізу ч.2 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.122-2 КУпАП та глави 3 КупАП встановлено, що більш серйозним з числа вчинених ОСОБА_1 правопорушень є адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки санкція даної статті передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а максимальним стягненням за ч.1 ст.122-2 КУпАП є у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні. Відтак, суд накладає адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою,другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст.24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;попередження; доган або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2017 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст.9 КУпАП.

Відповідно до статті 22 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 33, 35 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Обставиною, що пом`якшує правопорушення, визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують правопорушення не встановлено.

За вищевикладених обставин суд дійшов до висновку про призначення неповнолітньому ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП на загальних підставах в межах санкції даної статті, оскільки на думку суду, саме таке стягнення є необхідним та достатнім для досягнення передбаченою статтею 23 КУпАП мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 40 -1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому ЗУ «Про судовий збір».

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 122-2, ст.ст. 36, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Суддя В.В.Тринчук