Номер провадження 3/754/166/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №328388, гр. ОСОБА_1 12.12.2021 року о 23 год. 17 хв. в м. Києві по вул. Милославська, 6, керував транспортним засобом «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , з вимкненим світлом ближнього світла. Під час перевірки документів у водія були помічені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, блідість шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій погодився пройти огляд на стан спяніння у встановленому законом порядку, але по прибуттю на місце огляду, відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та зазначив, що він поспішав додому і працівники поліції сказали йому, що він може відмовитись проходити огляд одразу і протягом 24 годин сам може пройти огляд у лікаря-нарколога, що він і зробив 13.12.2021р., про що надав Висновок КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2021 р., відповідно до якого 13.12.2021 р. о 13 год. 20 хв. він пройшов огляд і за результатами огляду ознак сп`яніння у нього не виявлено.

В суді представник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю. заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання посилається на те, що незрозуміло яким чином працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. Працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим було порушено право ОСОБА_1 на захист. Працівники поліції не роз`яснювали йому наслідки відмови від проходження огляду. Також зазначив, що взагалі відсутні докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. З наявного відеозапису, який міститься в матеріалах справи вбачається, що в порушення вимог «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» відеозйомка не проводилась безперервно спеціальними технічними засобами.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника - адвоката Сіренко М.Ю., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучений до справи відеозапис нагрудної камери інспектора патрульної поліції, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні було досліджено відеозапис нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 12.12.2012 р. о 23 год. 12 хв. працівник поліції підійшли до ОСОБА_1 , який стояв поруч з автомобілем, тобто 12.12.2021 року о 23 год. 17 хв. гр. ОСОБА_1 , ніяким чином не міг керувати жодним транспортним засобом.

З відеозапису не вбачається, що працівник поліції застосовував будь-які прилади освітлення для перевірки реакції очей на світло, що він проводив перевірку ознак наркотичного сп`яніння про які зазначено в протоколі, а саме: блідість шкіряного покрову обличчя.

Також з відеозапису вбачається, що гр. ОСОБА_1 погодився пройти огляд у лікаря нарколога, а також те, що працівник поліції повідомляє йому про те, що він може відмовитись проходити огляд, однак запис переривається і вже на іншому файлі йде відображення того, що ОСОБА_1 разом з працівниками поліції знаходиться в службовому автомобілі і працівники поліції повідомляють, що він протягом 24-х годин з моменту його зупинення може шляхом самозвернення пройти огляд на стан сп`яніння.

Суд зауважує, що відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що дії працівника патрульної поліції, які виразились, зокрема, у тому, що він роз`яснював ОСОБА_1 його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто здійснював роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності прав, які законодавством не передбачені, а й по суті вчинені виключно з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлення відмови від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без зазначених протиправних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 шляхом самозвернення пройшов огляд на стан сп`яніння, що підтверджується Висновком КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2021 р., відповідно до якого 13.12.2021 р. о 13 год. 20 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд і за результатами огляду ознак сп`яніння у нього не виявлено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, пояснення ОСОБА_1 , висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наданий ОСОБА_1 в судовому засіданні, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази та диск з відеозаписом, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.12.2021 р. а саме порушення ОСОБА_1 вимог 2.5 Правил дорожнього руху, не підтверджені у судовому засіданні, а тому в діях ОСОБА_1 не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 ч.1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: