П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2022 р. Справа № 596/1852/21

Провадження № 3/596/68/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я.

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

представника ОСОБА_1 адвоката Печінки П.В.,

представника ОСОБА_2 адвоката Чернецького В.І.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , пенсіонер, паспорт серії НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №543153 від 11.12.2021 року, вбачається, що ОСОБА_3 11.12.2021 року біля 12:30 год. перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно свого зятя, а саме умисні дії психологічного характеру, що проявлялись у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала та пояснила, що 11.12.2021 року близько 12:30 год. вона зайшла на кухню приготувати поїсти, де перебували її зять ОСОБА_2 , який вживав алкоголь та її дочка ОСОБА_4 . Зять почав суперечку, під час якої почав її обзивати нецензурними словами, після чого взяв щось із столу і замахнувся їй в голову. Але дочка почала кричати і після цього викликала поліцію стосовно застосування ОСОБА_2 до неї насильства.

Представник ОСОБА_1 адвокат Печінка П.В. в судовому засіданні показав, що в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не має, оскільки жодних доказів того, що ОСОБА_1 , якій 71 рік словами спричинила своєму зятю ОСОБА_5 , якому 46 років, психологічне насильство, яке викликало в нього побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, немає. Просить провадження в справі закрити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Чернецький В.І. в судовому засіданні просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 з ОСОБА_1 не примирився.

11.01.2022 року ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, згідно яких випливає, що з тещею ОСОБА_6 в них неприязні стосунки та систематично виникають сварки по місцю їх спільного проживання. 11.12.2021 року близько 12:30 год. під час сварки вона обзивала його лайливими словами, чим завдала психологічної травми здоров`ю.

Вислухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що була присутня в кухні 11.12.2021 року, коли зайшла її мама ОСОБА_1 . Її чоловік сидів за столом пив пиво та хотів вийти з кімнати, але мама завжди його провокує на сварку. Так відбувалось і тоді, почалась суперечка, під час якої мама почала його обзивати нецензурними словами, чоловік теж виразився до неї нецензурно. Поліцію викликала ОСОБА_1 .

Як вбачається з досліджених судом матеріалів, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 543153 від 11.12.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_4 від 11.12.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 11.12.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 11.12.2021 року, заява ОСОБА_1 від 11.12.2021 року до Гусятинського ВП ГУНП в Тернопільській області, із аналізу яких не вбачається достатніх підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУАП.

Ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 7 грудня 2017 року (далі Закон № 2229-VIII) визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VІІІ від 07.12.2017 року, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Аналіз вищевказаної правової норми та її конструкції дає підстави для висновку, що завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілій особі є однією з, а не єдиною кваліфікуючою ознакою психологічного домашнього насильства.

Так, законодавець між словами нездатність захистити себе і завдали шкоду використав сполучник або, у зв`язку з чим виникнення у потерпілої особи побоювань за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе є (кожна окремо) окремими кваліфікуючими ознаками домашнього насильства, і їх наявність та доведення у встановленому законодавстві порядку є достатньою підставою для висновку про наявність в діях особу ознак складу адміністративного правопорушення за статтею 173-2 КУАП.

Доказів того, що внаслідок дій ОСОБА_1 в ОСОБА_2 виникли побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдано шкоди його психічному здоров`ю, матеріали справи не містять.

Натомість, із долучених адвокатом Печінкою П.В.: рапорту від 11.12.2021 року т.в.о. начальника ВП №3(смт.Гусятин)Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області слідує те, що 11.12.2021 року від ОСОБА_1 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №3980 від 11.12.2021 року-домашнє насильство щодо неї зі сторони зятя ОСОБА_2 ; згідно інформації №9209/104/02-2021 року від 30.12.2021 року ВП №3(смт.Гусятин)Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області за результатами вказаного звернення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ч.1 та ч.2, ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст. 247 КУпАП України передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В зв`язку з наведеним, вважаю, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому справу слід закрити за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ст. 247, 283-284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено 11.02.2022 року.

Суддя: Е.М. Митражик