Справа №498/1158/21
Провадження по справі№3/498/26/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року суддя Великомихайлівського районного суду Одеської області - Чернецька Н.С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 043738 від 17 грудня 2021 року, 17 грудня 2021 року об 01 год. 20 хв. по вул. Центральній в с. Новопетрівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ 2717-230 д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу « Драгер» № 0221 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшло клопотання, в якому він просить розглядати справу у його відсутність та провадження по справі №498/1158/21 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що він своєї вини не визнає з наступних підстав, а саме, що 17.12.2021 року біля 01:00 годині, будучи в тверезому стані, керував транспортним засобом ІЖ 2717-230 д/з. НОМЕР_1 в с. Новопетрівка Роздільнянського району Одеської області, де його безпідставно зупинили працівники поліції, при цьому правила дорожнього руху він не порушував, але працівники поліції йому повідомили, що у його автомобіля, відсутній задній бампер, що стало причиною зупинки автомобіля. Він, знав про даний недолік свого автомобіля, але йому потрібно було терміново доставити дружину до лікарні, і коли його зупинили працівники поліції, з метою уникнути адміністративної відповідальності за ст.121 КУпАП, він пересів на пасажирське сидіння, і повідомив працівникам поліції, що не керував автомобілем. Також ним було зроблено повідомлення на оператора лінії «102», про неправомірні дії працівників поліції. Його дії не дуже сподобалися працівникам поліції і в ході його розмови з поліцейськими, у працівників поліції виникла підозра, що він перебуваю у стані алкогольного сп`яніння, і керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. На нього був складений адміністративний протокол за ст.130 ч.1 КУпАП, який він відмовився підписувати, але працівниками поліції було запрошено двох свідків, які засвідчили його відмову підписувати даний адміністративний протокол. Він запропонував працівникам поліції проїхати до лікарні і там пройти огляд на стан сп`яніння, так як приладу «Драгер», він не довіряє, але його вже ніхто не слухав. В графі протоколу про роз`яснення прав, передбаченних ст.63 Констітуції України та ст. 268 КУпАП, його підпис відсутній. У графі «номерний знак» взагалі працівниками поліції допущені виправлення цифри номерного знака автомобіля, незрозуміло НОМЕР_1 чи НОМЕР_2 . У графі про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, взагалі дата розгляду вказана не повністю. Роз`яснення положень ст.55, 56, 59 Конституції України, взагалі не передбачено у формі бланку протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-якої окремої пам`ятки (або іншого документу) про роз`яснення даних положень Конституції України, йому не надавалося. В усній формі йому його права також не роз`яснювалися. Тобто фактично, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, що перед складанням адміністративного протоколу по ст.130 ч.1 КУпАП, йому в усній або у письмовій формі, були роз`яснині права передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист. Крім того, впорушення вимог п. 15 ч. ІІ Інструкції до матеріалів справи не долучено відеозапис, який повинен вестися при документуванні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення та з матеріалів справи незрозуміло, чи вівся даний відеозапис взагалі. Також в порушення вимог п.8 ч. ІІ Інструкції, після складання протоколу працівниками поліції йому не було надано другого примірника даного протоколу. Копію протоколу він отримав у Великомихайлівському районному суді Одеської області 24.12.2021 року, під час ознайомлення з матеріалами справи, тому до цього часу, був позбавлений права знати у чому він обвинувачується (так як на місці складання протоколу, він не був з ним ознайомлений) та відповідно позбавлений права на своєчасний захист у повному обсязі. У адміністративному протоколі серії БР № 043738, у фабулі правопорушення не вказано район та область, км. автодорозі, або будь-яка визначена географічна крапка, де відбулася дана подія. Також в адміністративному протоколі вказано, що « гр.-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ 2717-230 д/з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння». Якщо ці дані вказані у протоколі, то мається на увазі, що це вже встановлений факт порушення, який передбачений відповідним пунктом ПДР України. У протоколі також зазначено що він у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Незрозуміло, від якого медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу він відмовився. Так, якщо при порушенні ст.2.5 ПДР України, є факт відказу водія від проходження на вимогу поліцейського у встановленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то тоді мається на увазі, що факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не встановлений та не доказаний (для цього і проводиться огляд), а має місце тільки відказ від проходження огляду на стан сп`яніння, тому у протоколі повинна міститься тільки дана фабула правопорушення. Тобто у даному адміністративному протоколі, вказані дві взаємовиключні фабули подій, яки підпадають під різні пункти ПДР України, кожний з яких має окремий склад правопорушення, а тому не розкрито суть та ознаки складу скоєного ним адміністративного правопорушення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 6). Зазначені вище вимоги законодавства свідчать про те, що у поліцейського не було підстав для огляду його на стан алкогольного сп`яніння, оскільки за змістом протоколу були відсутні його ознаки передбачені Інструкцією № №1452/735, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. За змістом протоколу, поліцейський такими ознаками безпідставно вважав запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, проте у протоколі відсутні посилання на те, що він відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу і поліцейський направляв його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а також не зазначено його дії щодо ухилення від огляду (п.п. 6 і 8 Порядку № 1103, п.п. 7 і 8 розділу II Інструкції № 1452/735, п.п. 3 і 6 Інструкції № 1395). На порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі також не зазначено суть адміністративного правопорушення, тобто не вказано вимоги і за яким пунктом Правил дорожнього руху він порушив та у чому, конкретно полягали його винні і протиправні дії або бездіяльність. Описана у протоколі фабула подій не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУАП і не містить у собі ні один із трьох передбачених нею складів адміністративного правопорушення. Наведене свідчить про те, що суд не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Окрім цього, у порушення Інструкції, після складання адміністративного протоколу відносно нього у якому вказано що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не вилучили його автомобіль (або передали керування іншої особи), а віддали його, фактично надавши йому (на їх думку нетверезому водієві) право знову керувати транспортом, що підтверджує те що він не знаходився у стані алкогольного сп`яніння. У поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яки додані до адміністративного протоколу, є тільки дані про те що «гр.-н ОСОБА_1 , відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за із застосуванням приладу «Драгер»», а також відмовився від огляду в медичному закладі. У даних поясненнях не вказано час, місце та населений пункт, де сталося дане правопорушення, тобто де це все відбувалося незрозуміло, а також незрозуміло, який огляд йому пропонувалося пройти працівниками поліції в медичному закладі, хоча він сам пропонував працівникам поліції пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі, так як не довіряє приладу «Драгер».Він вважає, що дані пояснення - є неналежними доказами. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 043738, «17.12.2021 року, о 01 год. 20 хв., в с. Новопетрівка по вул. Центральній гр.-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ 2717-230 д/з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» №0221 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративні правопорушення повинні бути вказані: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення адміністративного правопорушення, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.3 ІІ Розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України N 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Але у графі протоколу про роз`яснення прав, передбаченних ст.63 Констітуції України та ст. 268 КУпАП, підпис ОСОБА_1 , відсутній.

У графі «номерний знак» взагалі працівниками поліції допущені виправлення цифри номерного знака автомобіля, незрозуміло НОМЕР_1 чи НОМЕР_2 .

У графі про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, взагалі дата розгляду вказана не повністю.

Роз`яснення положень ст.55, 56, 59 Конституції України, взагалі відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення ПДД. Будь-якої окремої пам`ятки (або іншого документу) про роз`яснення даних положень Конституції України, ОСОБА_1 не надавалося. В усній формі дані права йому також не роз`яснювалися.

Тобто фактично, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, що перед складанням адміністративного протоколу по ст.130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 ,в усній або у письмовий формі, були роз`яснені права передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є грубим порушенням його конституційних прав та права на захист.

Згідно п.15 ч.ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Так, до матеріалів справи не долучено відеозапис, який повинен вестися при документуванні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення та з матеріалів справи незрозуміло, чи вівся даний відеозапис взагалі.

Згідно п.8. ч.ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Але після складання протоколу, працівниками поліції ОСОБА_1 , не було надано другого примірника даного протоколу. Копію протоколу ОСОБА_1 , отримав у Великомихайлівському районному суді Одеської області 24.12.2021 року, під час ознайомлення з матеріалами справи, тому до цього часу, був позбавлений права знати у чому він обвинувачується (так як на місці складання протоколу, він не був з ним ознайомлений) та відповідно позбавлений права на своєчасний захист у повному обсязі.

Згідно п.9. ч.ІІ Інструкції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

У адміністративному протоколі серії БР № 043738, у фабулі правопорушення не вказано район та область, км. автодорозі, або будь-яка визначена географічна крапка, де відбулася дана подія. Також в адміністративному протоколі вказано, що « гр.-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ 2717-230 д/з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння».

Якщо ці дані вказані у протоколі, то мається на увазі, що це вже встановлений факт порушення, який передбачений відповідним пунктом ПДР України.

Згідно 2.9. ПДР України водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але у даному адміністративному протоколі, також зазначено що він у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Незрозуміло, від якого медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився.

Згідно п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але, якщо у протоколі зазначені відомості про керування собою транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, то мається на увазі що це вже встановлений та доказаний факт. Тому тільки саме дана фабула правопорушення, повинна міститься у протоколі.

Але, якщо при порушенні ст.2.5 ПДР України, є факт відказу водія від проходження на вимогу поліцейського установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, то тоді мається на увазі що факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не встановлений та не доказаний (для цього і проводиться огляд), а має місце тільки відказ від проходження огляду на стан сп`яніння, тому у протоколі повинна міститься тільки дана фабула правопорушення.

Тобто у даному адміністративному протоколі, вказані дві взаємовиключні фабули подій, яки підпадають під різні пункти ПДР України, кожний з яких має окремий склад правопорушення, а тому не розкрито суть та ознаки складу скоєного ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення.

Суд позбавлений можливості самостійно змінювати фабулу адміністративного правопорушення.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан алкогольного сп`яніння , який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я , який здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок № 1103), передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п/6).

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8).

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція № 1452/735), передбачено наступне:

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). (розділ «I. Загальні положення»).

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. (розділ «II. Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів»).

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (п. 3);

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 6).

Зазначені вище вимоги законодавства свідчать про те, що у поліцейського не було підстав для огляду ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння, оскільки за змістом протоколу у ОСОБА_1 були відсутні ознаки передбачені Інструкцією № №1452/735, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

За змістом протоколу, поліцейський такими ознаками безпідставно вважав запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, проте у протоколі відсутні посилання на те, що ОСОБА_1 , відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу і поліцейський направляв його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а також не зазначено його дії щодо ухилення від огляду (п.п. 6 і 8 Порядку № 1103, п.п. 7 і 8 розділу II Інструкції № 1452/735, п.п. 3 і 6 Інструкції № 1395).

На порушення вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі також не зазначено суть адміністративного правопорушення, тобто не вказано які вимоги і за яким пунктом Правил дорожнього руху ОСОБА_1 порушив, та у чому, конкретно полягали його винні і протиправні дії або бездіяльність.

Описана у протоколі фабула подій не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУАП і не містить у собі ні один із трьох передбачених нею складів адміністративного правопорушення.

Окрім цього, у порушення Інструкції, після складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , у якому вказано що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не вилучили його автомобіль (або передали керування іншої особи), а віддали його ОСОБА_1 , фактично надавши йому (на їх думку нетверезому водієві) право знову керувати транспортом, що підтверджує те що ОСОБА_1 , не знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яки додані до адміністративного протоколу, є тільки дані про те що «гр.-н ОСОБА_1 , відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за із застосуванням приладу «Драгер»», а також відмовився від огляду в медичному закладі. У даних поясненнях не вказано час, місце та населений пункт, де сталося дане правопорушення, тобто де це все відбувалося незрозуміло, а також незрозуміло, який огляд ОСОБА_1 пропонувалося пройти працівниками поліції в медичному закладі.

Недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є підставою для визнання такого огляду недійсним, й поза всяким розумним сумнівом є підставою для закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, є тим єдиним доказом, який би мав би підтвердити повністю і беззаперечно винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у разі визнання його належним і допустимим доказом.

Згідно Постанови ВС від 29.04.2020 року по справи 161/5372/17, тільки наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення к відповідальності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

За змістом вищезазначених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Також у даному Рішенні вказано, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення та в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, належними та допустимими доказами не доведена, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.130 КУпАП України і відповідно провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі ст.247 ч. 1 п.1 КУпАП з відсутністю події та складу правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Великомихайлівський районний суд Одеської області.

Суддя Н.С. Чернецька