Справа № 419/2434/21
Провадження № 33/810/17/22
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 18 лютого 2022 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кондрашової І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 10 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, солдата, працюючого на посаді навідника 2-ї механізованої роти в.ч. НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення розмірі 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 гривень

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 15 жовтня 2021 року близько 16.00 годині ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, солдатом та працюючи на посаді навідника 2-ї механізованої роти в.ч. НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заперечуючи вчинення адміністративного правопорушення, приводить версію подій, за якою 15 жовтня 2021 року близько 16.00 години ОСОБА_1 прибув для проходження військової служби за контрактом у населений пункт Трьохізбенка Луганської області, де був затриманий посадовими особами військової частини НОМЕР_1 за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення. Після чого до того було застосовано насильство з боку посадових осіб військової частини, зокрема командира взводу ОСОБА_2 , а саме були завдані численні удари руками, ногами в різні частини тіла, внаслідок чого у нього утворилися тілесні ушкодження. Вказує, що до солдата ОСОБА_1 , посадові особи військової частини, зокрема ОСОБА_2 та інші військовослужбовці, під час адміністративного затримання застосували жорстоке, нелюдське поводження, піддали його катуванню.

Далі о 20.52 годині військова служба правопорядку в особі офіцера військової комендатури м. Щастя лейтенанта ОСОБА_3 доставила затриманого ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Щастинська міська лікарня». Черговим лікарем цієї установи медичного закладу ОСОБА_4 встановлено наявність у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

Перебуваючи у Щастинській міській лікарні, ОСОБА_1 за телефоном «102» повідомив поліцію про завдання тому тілесних ушкоджень з боку командування. Однак, оскільки ОСОБА_1 був підданий фізичному та психологічному тиску, катуванню з боку представників командування військової частини НОМЕР_1 , боявся за своє життя, тому він відмовився від проведення працівниками поліції ретельної перевірки обставин отримання ним тілесних ушкоджень.

Вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції заявляв клопотання про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення до прокурора або органу досудового розслідування для встановлення та притягнення винних осіб за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426-1 КК України, внаслідок яких ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був підданий нелюдському поводженню і катуванню 15 жовтня 2021 року, будучи затриманим за вчинення адміністративного правопорушення.

Ці ж самі обставини спонукали захисника заявити суду клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 с. 247 КУпАП.

Вказує, що з 15 жовтня 2021 року 16.00 години ОСОБА_1 був затриманий в адміністративному порядку без складання жодного процесуального документа до 21.15 годині цього дня. При цьому суд не перевірив, де перебував ОСОБА_1 та чи були порушені його права 15 жовтня 2021 року у період з 16.00 години по 20.52 години, коли він перебував у лікарні м. Щастя, згідно з направленням на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 15 жовтня 2021 року.

Окрім того, при розгляді справи суд не встановив чи перебував близько 16.00 годині 15 жовтня 2021 року ОСОБА_1 у нетверезому стані, чи виконував він саме в цей час обов`язки військової служби.

Стверджує, що докази доведеності складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у діях ОСОБА_1 станом на 16.00 годину 15 жовтня 2021 року у матеріалах справи відсутні.

Вважає, що докази у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 отримані внаслідок порушення його прав та свобод, через застосування до нього насилля, катування, з порушенням вимог ст.3,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У зв`язку з чим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є неможливим та у разі такого позбавить ОСОБА_1 права на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кондрашової І.Ю., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону, суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення виконані в повному обсязі.

Частина 3 статті 172-20 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями або появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого стану.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ДНС2/2018 від 16 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 15 жовтня 2021 року близько 16.00 годині, будучи військовослужбовцем, солдатом та працюючи на посаді навідника 2-ї механізованої роти в.ч. НОМЕР_1 , в с. Трьохізбенка Щастинського району Луганської області виконував обов`язки військової служби з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, характерний запах алкоголю з ротової порожнини на відстані 1,5 метра, перебуваючи на території ротного опорного пункту військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться поблизу населеного пункту Трьохізбінка. У подальшому солдата ОСОБА_1 в цей день о 21.45 годині було доставлено до КНП «Щастинська міська лікарня», де останній не притримувався правил проходження тесту на «Алкотестер-307» (результат не зареєстровано). Алкогольне сп`яніння клінічно, факт вживання алкоголю не заперечує в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені обставини в цьому протоколі не підтверджуються іншими доказами.

Зі змісту цього протоколу вбачається, що підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, фактично базується на визнавальних показаннях останнього щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знизують увагу та швидкість реакції № 4162 від 15 жовтня 2021 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (клінічно). При цьому в акті зазначено, що обстежуваний не притримувався правил проходження на Алкотестер-Алкофор 37.

Такі ж фактичні дані містяться у копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знизують увагу та швидкість реакції№ 4162 від 15 жовтня 2021 року. Також у висновку додатково зазначено, що результати проходження на Алкотестер-Алкофор 307 не зафіксовано. Алкогольне сп`яніння клінічно (факт вживання алкоголю не заперечує).

Зазначене лікарем дані про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння можуть свідчити, що дії (бездіяльність) вказаної особи були спрямовані на відмову від проходження цього огляду, оскільки той не притримувався правил проходження на Алкотестер-Алкофор 307.

Разом з тим ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

З урахуванням наведеного згаданий висновок достовірно не свідчить про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, адже він встановлений клінічно, а не внаслідок лабораторних досліджень чи за допомоги спеціального технічного засобу.

За таких обставин, єдиним та вирішальним доказом, який встановлює порушення ОСОБА_1 ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є його усні пояснення уповноваженій особі на складанні протоколу про адміністративне правопорушення чи лікарю, котрі жодним чином не зафіксовані.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Стаття 63 Конституції України визначає, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе.

Пунктом1тапідпунктом «с» пункту 3статті 6 Конвенції зазначено таке: кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Окрім того, апеляційним судом встановлено порушення права на захист ОСОБА_1 під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та його затримання.

У матеріалах справи відсутні дані про виконання уповноваженою особу вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП щодо роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу.

Апеляційний суд визнає, що у цьому протоколі є відмітка про відмову ОСОБА_1 від його підписання, що засвідчено підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Разом з тим в матеріалах справи відсутні дані про їх допит, зазначені дані адреси місця їх перебування збігається з місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 , що може свідчить про їх заінтересованість в результатах справи, оскільки протокол було складено уповноваженою особою саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також з протоколу ДНСЩ № 000105 від 15 жовтня 2021 року вбачається, що в цей день о 21.15 годині ОСОБА_1 на підставі ст. 261 КУпАП було затримано у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 о 21.45 годині був доставлено до КЗ «Щастинської міської лікарні» з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було вчинено 15 жовтня 2021 року о 16.00 годині.

Водночас захисником оспорюється час затримання ОСОБА_1 та вказується, що того було затримано в цей день о 16.00 годині, після чого тому були спричинені тілесні ушкодження. Далі о 20.52 годині військова служба правопорядку в особі офіцера військової комендатури м. Щастя лейтенанта ОСОБА_3 доставила затриманого ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Щастинська міська лікарня».

Слід зауважити, що у відповідності до рапорту інспектора чергової частини Щастинського РВП ГУНП в Луганській області Приходька М.С., 15 жовтня 2021 року о 20.51 годині від ОСОБА_1 надійшло повідомлення на служби 102 про те, що тому в цей день о 18.00 годині були спричинені тілесні ушкодження. При цьому на час повідомлення на службу 102 ОСОБА_1 вже перебував у КЗ «Щастинська міська лікарня».

Направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було складено 15 жовтня 2021 року о 20.52 годині.

Наведені обставини не дають змоги достовірно встановити час вчинення адміністративного правопорушення та визначити момент фактичного затримання ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 3 ст. 261 КУпАП органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Утім посадова особа в супереч вказаній нормі не повідомила Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях про адміністративне затримання ОСОБА_1 .

З матеріалів справи відсутні дані про волевиявлення ОСОБА_1 щодо здійснення ним свого захисту особисто чи запрошення ним захисника.

На всіх складених щодо ОСОБА_1 процесуальних документах є позначка про його відмову від їх підписання, отже у даному випадку неможливо стверджувати про обізнаність ОСОБА_1 про свої права, серед іншого права на захист.

З урахуванням наведеного слідує, що беззаперечних та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Кондрашової І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Новоайдарського районного суду Луганської області від 10 січня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук