ПОСТАНОВА

Іменем України

09.02.2022 Справа №607/1486/22

Провадження № 3/607/877/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

27.01.2022 на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 477876 від 23.01.2022 зазначено, що 23.01.2022 приблизно о 15 год. 10 хв. ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому в ТЦ «Орнава» на вул. Живова, 15а в м. Тернополі, та допустила приймання відвідувачів за відсутності у неї підтверджуючих документів про здійснення вакцинації проти хвороби Covid-19 або про наявність протипоказань до вакцинації, чим порушила вимоги п. 1 Протоколу № 1 позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при обласній державній адміністрації від 20.01.2022 відповідно до п. 3.2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 та згідно зі ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 (зі змінами та доповненнями). Такі дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Василишин М.О. зазначила, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з мотивів, викладених у письмовому клопотанні про закриття провадження. Вважає, що обов`язок доказування, який покладено на особу, що склала протокол про адміністративне правопорушення, такою особою не виконаний та докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП судді не надані.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. При цьому приписами ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкову участь особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Враховуючи, що захист прав ОСОБА_1 у судовому засіданні здійснювала адвокат Василишин М.О., суддя вважав за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини в галузі охорони праці і здоров`я населення.

Безпосередній об`єкт встановлені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування правила дотримання карантину. Для цілей статті 44-3 КУпАП рішеннями органів місцево самоврядування є нормативно-правові акти: рішення сесії місцевої ради, рішення виконавчого комітету місцевої ради тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Так, стаття 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» з 19.12.2020 до 31.03.2022 на території України установлено карантин. Перелік обов`язків, які встановлюються в залежності до рівня епідемічної небезпеки, передбачений п. 2-2, 3, 3-5 вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з абз. 2 п. 3.2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення) додатково на території регіонів, на яких установлено «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки, рішенням регіональних комісій з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій запроваджуються посилені заходи контролю за дотриманням на території регіону встановлених обмежувальних протиепідемічних заходів, готовності закладів охорони здоров`я до прийому хворих на COVID-19, виявлення та реєстрації осіб з підозрою на COVID-19 відповідно до стандартів Міністерства охорони здоров`я.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 477876 від 23.01.2022 вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується приймання відвідувачів 23.01.2022 приблизно о 15 год. 10 хв. в магазині «Viva» в ТЦ « Орнава» на вул. Живова, 15а в м. Тернополі за відсутності у неї підтверджуючих документів про здійснення вакцинації проти хвороби Covid-19 або про наявність протипоказань до вакцинації та, як наслідок, порушення вимог п. 1 Протоколу № 1 позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при Тернопільській обласній державній адміністрації від 20.01.2022.

Разом з тим п. 1 вказаного Протоколу № 1 викладений у такій редакції: «Інформацію департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації та Державної установи «Тернопільський центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» взяти до відома».

Жодного обов`язку суб`єктів підприємницької діяльності здійснювати приймання відвідувачів лише за наявності підтверджуючих документів про вакцинацію проти хвороби Covid-19 або про наявність протипоказань до вакцинації у зазначеному пункті Протоколу не міститься.

Більше того системний аналіз повного змісту постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення) та Протоколу № 1 позачергового засідання регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при Тернопільській обласній державній адміністрації від 20.01.2022 дає підстави дійти висновку, що вказані нормативно-правові акти не передбачають відповідальності за здійснення суб`єктами підприємницької діяльності приймання відвідувачів за відсутності підтверджуючих документів про здійснення вакцинації проти хвороби Covid-19 або про наявність протипоказань до вакцинації.

Крім цього, наведені в протоколі дії ОСОБА_1 підтверджуються лише письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 . Разом з тим Верховний Суд у постанові від 08.07.2020, прийнятій у справі № 177/525/17, зазначив, що сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних доказів її винуватості.

Однак жодних інших даних, як то пояснення свідків, відеозапис з місця події тощо, які б всебічно, повно та об`єктивно висвітлювали обставини зазначеної справи про адміністративне правопорушення, судді не надано.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 23.01.2022 приблизно о 15 год. 10 хв. порушила правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а отже і вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Обставини, викладені у протоколі, та долучені до нього докази не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так само Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справах «Кобець проти України» (рішення від 14.02.2008), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08.02.2001), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07.11.2002) вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

З урахуванням викладеного суддею встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та наявність у її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав суддя доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 9, 40-1, 44-3, 245, 247, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська