Номер провадження: 33/813/397/22
Номер справи місцевого суду: 508/793/21
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 року м.Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року, ухвалену під головуванням судді Горобця В.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 притягнуто за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с.50).

ОСОБА_1 визнано винним:

- у порушенні вимог п.12.1 ПДР «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що 10 листопада 2021 року о 13год. 30хв. в с.Антонюки по вул.Шкільній він, керуючи автомобілем ВМW320D, д/з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обставини, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на електроопору, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження,

- у повторному протягом року порушенні вимог п.2.9а ПДР - при вищевикладених обставинах водій перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія приладом «Драгер» в присутності двох свідків.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення лише у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн.та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Доводи скарги зводяться до того, що: справа розглянута у його відсутність, без належного сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, тому він був позбавлений можливості надати докази та пояснення в суді; суд першої інстанції не мав правових підстав позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він не отримував на території України посвідчення водія (а.с.57-60).

До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.71), заяву про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до ст.268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, доведена наявними в справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не сповістив його про дату, час та місце слухання справи. Однак, такі доводи є безпідставними, оскільки спростовуються поштовим повідомленням, направленим на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яке отримано останнім 06 січня 2022 року, що свідчить про належне сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про слухання справи на 02 лютого 2022 року (а.с.49).

Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправомірності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд першої інстанції за скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП відповідно до вимог ст.36 КУпАП наклав на останнього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При цьому, в мотивувальній частині постанови суд зазначив про застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу, а в її резолютивній частині зазначив про накладення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на три роки.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок районного суду про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є помилковим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №073490 від 10 листопада 2021 року зазначено, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалося, в зв`язку з відсутністю (а.с.3),

- постановою серії БАВ №393974 від 10 листопада 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом, не маючи посвідчення водія, тобто не маючи право керування таким транспортним засобом (а.с.8),

- постановою Любашівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2021 року у справі №507/1438/21, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовано не було, оскільки відповідно до довідок т.в.о начальника ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 посвідчення водія на території України не отримував (а.с.15-16),

- згідно довідки №66-3/580 від 07 лютого 2022 року, наданою ВП№1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, за обліковими даними УПД ГУНП в Одеській області громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України водійське посвідчення не отримував (а.с.67).

Дані про те, що ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення в іншій державі у справі відсутні.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 не має водійського посвідчення.

Санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, особа, яка не має посвідчення водія відповідної категорії, не є водієм у розумінні ПДР.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що застосований судом першої інстанції захід адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених чинним законодавством про адміністративні правопорушення, та ст.33 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Між тим, суд першої інстанції в резолютивній частині постанови не визначив накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо, що не відповідає вимогам вищевказаної норми КУпАП.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану постанову змінити та викласти резолютивну частину постанови в новій редакції.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року змінити, викласти її резолютивну частину в наступній редакції:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП, і накласти на нього стягнення по зазначеним статтям:

- за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави України,

- за ч.2 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. на користь держави України, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накласти стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті, якою передбачено більш серйозне порушення, у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі ) грн. на користь держави України, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. на користь держави України.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков