ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/853/21 Головуючий І інстанції Черняк В.Г.
Провадження № 33/818/606/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

16 лютого 2022 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харків від 15 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає що на відеозаписі камер працівників поліції не зафіксовано час зупинки транспортного засобу, а також, у супереч вимог Інструкції, йому не було запрошено двох свідків, які б зафіксували відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції на 29.06.2021, 02.11.2021 року ОСОБА_1 не з`явився. На адресу, зазначену в апеляційній скарзі, направлялись судові повістки.

Крім того, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, відповідно до зворотного повідомлення про доставку судової повістки про виклик в судове засідання призначене на 16.02.2022 року об 14.15 год., однак в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційним судом вжито усіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду його апеляційної скарги.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи, яка її подала, а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

У зв`язку з викладеним вище апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , в межах поданої апеляційної скарги та наявних у справі відомостей, тобто з урахуванням доводів та вимог, які містяться в ній, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобам особоми в стані наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.9 а ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, щоОСОБА_1 27.12.2020 року об 11-14 годині по пр. Московському, 275-Е в м.Харкові, керував транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем наркологом КНПХОР «Обласний наркологічний диспансер» 27.12.2020 року, згідно висновку якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (опіати)

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України.

Внаслідок зазначених подій працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 134120 від 11.01.2021 року.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:

- відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що 27.12.2020 року ОСОБА_1 в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння, після чого працівниками поліції він був доставлений до його автомобіля «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , який стояв припаркований на збіччі дороги, в подальшому працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 про те, що після отримання висновку лікаря буде вирішуватись питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення.

- відомостями висновку КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» № 2505 від 27.12.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (опіати) сп`яніння. (а.с. 3)

-рапортом працівника поліції (а.с. 4)

-поясненнями свідка ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яка пояснила, що нею складався протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та підтвердила, що всі обставини, які зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті відповідали обставинам, які відбувались після зупинення водія.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення працівниками поліції законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне тавін не скористався правом зі зверненням зі скаргою на дії поліцейських ані до керівництва поліції з метою проведення службової перевірки, ані в порядку КАС України, також з матеріалів провадження не вбачається, що ОСОБА_1 або його захисник оскаржували дії працівників КП ХОР «ОНД» при проведені процедури медичного огляду та при складанні висновку № 2505 від 27.12.2020 року.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівників КП ХОР «ОНД» при проведені процедури медичного огляду та складанні висновку не відповідають дійсності, оскільки є суб`єктивними, тобто незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Крім того, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі також посилається на те, що з відеозапису з камер працівників поліції не вбачається час зупинки транспортного засобу.

При цьому належить врахувати, що відеозапис працівників поліції не є єдиним доказом, завдяки якому зафіксовано адміністративне правопорушення. Визначальним є відомості протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний належним працівником поліції, свідками та пояснення свідків, що залучені у якості додатку до протоколу. На підставі відеозапису встановлюються додаткові відомості про адміністративне правопорушення. За таких обставин, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта, зокрема і щодо не підтвердження того, що він не керував транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не скористався своїм правом надати письмові пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення та після того, як працівники поліції після медичного огляду привезли ОСОБА_1 до автомобіля «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 він не заперечував та не зазначав, що не керував вказаним автомобілем.

Крім того, з рапорту працівника поліції вбачається, що 27.12.2020 року близько 11.14 год було помічено автомобіль «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушив ПДР України (8.7.3е) Зупинивши водія стало відомо, що водієм є ОСОБА_1 в якого при спілкуванні вбачались ознаки наркотичного сп`яніння.

Отже, такі твердження апелянта суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 27.12.2020 року об 11-14 годині по пр. Московському, 275-Е в м.Харкові, керував транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився лікарем наркологом КНПХОР «Обласний наркологічний диспансер» 27.12.2020 року, згідно висновку якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (опіати), що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Посилання апелянта на те, що медичний огляд було проведено з порушеннями, оскільки висновок було складено 30.12.2020 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з висновку № 2205 від 27.12.2020 року ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» 27.12.2020 року та огляд проведено 27.12.2020 року о 11 год 50 хв., тобто у встановлений законом строк та після отримання результатів токсилогочного дослідження 30.12.2020 року було складено висновок, що також підтверджується відповіддю директора КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» на запит захисника ОСОБА_1 адвоката Таволжанського М.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Харків від 15 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков