Справа № 683/3532/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

21 листопада 2021 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 на а/д Н-03 133 км.+46 м. керуючи транспортним засобом марки«Renault Trafik» н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «МТЗ Бєлорус» н.з. НОМЕР_2 з причіпом н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , яких рухався назустріч, що спричинило пошкодження транспортного засобу. При цьому ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова), та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діямиОСОБА_1 порушив п. 13.1 та п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи в суд не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від нього не надходило.

В ході судового розгляду вказаної адміністративної справи, судом, шляхом неодноразового відкладення розгляду справи, надавалась можливість ОСОБА_1 реалізувати гарантовані законом права: на ознайомлення з матеріалами справи, на захист, шляхом залучення захисника, подання суду доказів, пояснень, заявляти клопотання.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, не віднесені до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

У відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1 нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч.1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 124 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. В результаті ДТП два автомобілі отримали механічні пошкодження. Між порушеннями ПДР ОСОБА_1 та пошкодженням транспортних засобів наявний причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, після ДТП ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Дані обставини підтверджуються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №164263 від 21 листопада 2021 року, який складено відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №164262 від 21 листопада 2021 року, який складено відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовані дорожня обстановка, місце розташування транспортних засобів після зіткнення та їх механічні пошкодження, фото-таблицями, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів та диском з відеозаписом на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду справи письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на предмет їх достовірності та допустимості, вважаю за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставин. Письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за вчиненні правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення у відповідності до вимог статті 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Такий вид адміністративного стягнення буде необхідним і достатнім для попередження скоєння нових адміністративних правопорушень особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.

На підставі ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі в сумі 454 коп.

На постанову через суд першої інстанції, який її постановив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: