КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 33/824/822/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2021 року під головуванням судді Клепи Т.В. у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за те, що 06.12.2021 року о 00 год. 25 хв. по вул. 8 березня у м. Узин, керуючи автомобілем «Тойота Камрі» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння кінцівок рук. Від проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер 3606» та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився у присутності свідків.

З урахуванням зазначеного правопорушення до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погодившись з указаною постановою, 04 січня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначено, що судом першої його було позбавлено права на повний та всебічний розгляд справи, під час прийняття постанови у справі не було враховано пояснень ОСОБА_1 щодо його не перебування за кермом транспортного засобу та неналежність свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що в судове засідання не викликався, судову повістку не отримував, а наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення не містить його підпису щодо вручення, що позбавило ОСОБА_1 права на справедливий розгляд справи.

Щодо не керування транспортним засобом ОСОБА_1 зазначив, що до його транспортного засобу під`їхав інший транспортний засіб із жовтими спеціальними сигналами, в якому знаходились невідомі йому особи, які згодом викликали працівників патрульної поліції. На момент виклику працівників патрульної поліції в транспортному засобі перебували водій та два інших пасажира, а саме за кермом перебувала інша особа.

Щодо неналежності свідків зазначив, що працівниками патрульної поліції було залучено в якості свідків членів невідомої йому громадської організації, що на думку ОСОБА_1 ставить під сумнів їх неупередженість щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з мотивів та підстав, зазначених в ній.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, відеозапис, направлення водія транспортного засобу на огляд, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, постанову про адміністративне правопорушення, складену відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції (а.с. 1-10).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175449 від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 о 00 год. 25 хв. в Київській обл., м. Узин по вул. 8-го березня, керував транспортним засобом марки «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан алкогольногосп`яніння за допомогою приладу "Драгер" водій відмовився, після чого було запропоновано пройти в медичному закладі - водій в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

З письмових пояснень свідків убачається, що від направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.01.2021, ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3-5).

З відеозапису з нагрудної камери працівників поліції №DSJ_BCVP009_000000, записаними на DVD диск, який переглянутий судами, зафіксовано, як ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а також зафіксовані дані, які свідчать про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом (а.с .10).

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 175449 від 06 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків, в яких вони зазначили, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовиdся від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3-4);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції № DSJ_BCVP009_000000, записаними на DVD диск, з якого вбачається, що працівником поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та огляду за допомогою приладу "Драгер" (а.с. 10);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 6);

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 7);

- постановою серії БАВ № 610946 від 06.12.2021 (а.с. 8);

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

На переконання суду, вказані докази беззаперечно доводять те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Доводи скаржника щодо його не керування вказаним транспортним засобом не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toйота» д.н.з. НОМЕР_1 . Твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо наявності інших осіб, які б, зокрема, керували вказаним транспортним засобом, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що інші особи в даному транспортному засобі відсутні, даний автомобіль належить саме ОСОБА_1 та саме він на відеозапису мав ключі та відкривав даний транспортний засіб, на водійській частині якого знаходились його особисті речі.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 .

Щодо твердження ОСОБА_1 про неналежність свідків у зв`язку з їх приналежністю до невідомої йому громадської організації суд зазначає наступне.

Згідно п. 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Водночас, на думку суду, приналежність свідків до громадських формувань чи інших організацій, які взяли на себе обов`язок патрулювання міст України для забезпечення громадського порядку не свідчить про їх упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 , а отже суд не вбачає підстав вважати, що залучені для проведення огляду на стан сп`яніння свідки є неналежними.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для їх скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2021 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Слюсар