Справа № 307/1895/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/766/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Коструба В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.07.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 394022 від 10.06.2020 та постанови судді від 28.07.2020 вбачається, що ОСОБА_3 10.06.2020 о 18 год. 30 хв. в смт.Солотвино по вул.Спортивній, Тячівського району Закарпатської області, керував мопедом марки «Альфа» без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння рук, хитка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини), на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Коструб В.В. ставить питання про скасування постанови суду від 28.07.2020 та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог вказує на те, що суть правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та визнано судом доведеним, є незрозумілою, оскільки містить в собі посилання як на керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, так і про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, без зазначення якого саме. На його думку, невірне й нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє ОСОБА_3 права на захист, адже суть звинувачення йому не зрозуміла. Також вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія ОСОБА_3 для огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, чим позбавлено останнього можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд. Також судом проігноровано

-2-

клопотання захисника про допит свідків в судовому засіданні. Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні запевнив, що ОСОБА_3 алкогольних напоїв в той день не вживав. Судом необґрунтовано не прийнято до уваги пояснення ОСОБА_3 , який вину заперечував та зазначав, що підписував протокол під тиском працівника поліції. Вказує також на те, що судом безпідставно проігноровано його клопотання про перенесення розгляду справи через необхідність ним, як захисником, витребувати із закладу охорони здоров`я дані медичної документації щодо проходження ОСОБА_3 огляду на стан сп`яніння.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Коструб В.В. на розгляд справи щодо ОСОБА_3 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Коструба В.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом вбачається, що ОСОБА_3 10.06.2020 о 18 год. 30 хв. в смт.Солотвино по вул.Спортивній Тячівського району Закарпатської області, керував мопедом марки «Альфа», без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння (тремтіння рук, хитка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини), на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_3 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 394022 від 10.06.2020, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський СРПП №4 Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Коршинський Б.Б. був упередженим при складанні протоколу, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та вимог ст.256 КУпАП.

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і в частині, що стосується суті адміністративного правопорушення, зазначення у ньому даних про свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були залучені, при відмові ОСОБА_3 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння

Крім того, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незаконності висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

-4-

Поліцейський СРПП №4 ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснив, що 10.06.2020 о 18 год. 36 хв. в смт.Солотвино зупинив мопед, яким керував ОСОБА_3 , останній посвідчення водія біля себе не мав. На місці зупинки ОСОБА_3 зізнався, що випив одне пиво про, що власноруч розписався в протоколі.

Зазначене стверджується також даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 394022 від 10.06.2020, де в графі «Пояснення особи, яка притягається до адімінстративної відповідальності, по суті правопорушення», ОСОБА_3 власноруч зазначив, що випив одну пляшку алкогольного пива, в лікарню на експертизу не їде, при цьому ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що письмові пояснення в даному протоколі, він написав особисто.

Всупереч доводів апеляційної скарги захисника, жодних скарг при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від ОСОБА_3 , в тому числі і на дії поліцейських не надходило, й у матеріалах справи так дані відсутні.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.09.2009 №400/666, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, хитка хода, почервоніння очей, що мало місце у випадку зупинки водія ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився про, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі і самим правопорушником.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_3 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи захисника про залишення поза увагою його клопотання про допит свідків в судовому засіданні, апеляційний суд відхиляє, оскільки судом саме за клопотанням сторони захисту були допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які надали суду свої пояснення з приводу обставин правопорушення.

На переконання апеляційного суду є безпідставним також і посилання захисника Коструба В.В. на відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_3 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки як уже зазначалось, останній відмовився від проходження такого огляду. У відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015, на підставі оформленого співробітниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проводить огляд водія у закладі охорони здоров`я.

Оскільки водій ОСОБА_3 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, відсутність такого направлення в матеріалах справи, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.

-5-

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Коструба В.В. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону і яке є безальтернативним.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката Коструба В.В. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником та його захисником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було, і клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Коструба В.В. залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.07.2020 щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя