ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/105/22 Справа № 694/2456/21 Категорія: ч.1 ст.130, ст.124 КУпАПГоловуючий у І інстанції Сакун Д. І. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на підставі ч.2 ст.36 КУпАп адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_1 15.12.2021 року о 11.30 год. в с.Юрківка, Звенигородського району Черкаської області на території КСП - Ватутіне, керував автомобілем Opel Kadett д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд, зі згоди водія, на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9.а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 15.12.2021 року о 11.30 год. в с.Юрківка, Звенигородського району Черкаської області на території зерносховища КСП - Ватутіне, керував автомобілем Opel Kadett д.н.з НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнившись в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом ММЗ 81024 д.н.з. НОМЕР_3 , який стояв попереду в попутному напрямку, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власники матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 10.1 ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, вважаючи його, таким що не відповідає фактичним обставинам справи ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив закрити провадження про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що він не винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №496817 від 15.12.2021 р. складений щодо нього був сфальсифікований працівниками поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення він не визнає та заперечує вживання ним алкоголю. Також, зазначив, що працівники поліції для огляду його на стан сп`яніння, застосували прилад «Драгер» проте, це зробили вони примусово і свідки при цьому присутніми не були, а підписали протокол не читаючи його. При цьому зазначив, що зокрема, працівник поліції ОСОБА_3 застосував до нього фізичне насилля, а саме наносив йому удари рукою по голові, а також забрав його особисті кошти в сумі 4600 грн.

При цьому, апелянт наголосив, що поліцейським ОСОБА_3 йому не було вручено копію протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, та не був складений акт про застосування щодо нього приладу «Драгер», а його вимога про те щоб пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, останнім була проігнорована.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні вказаних правопорушень, заперечував він її і в суді апеляційної інстанції. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Твердження апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП що підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне порушення серії ДПР18 № 496817 від 15.12.2021 року про те, що ОСОБА_1 15.12.2021 року о 11.30 год. в с.Юрківка, Звенигородського району Черкаської області на території КСП - Ватутіне, керував автомобілем Opel Kadett д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд, зі згоди водія, на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9.а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.;

- даними висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 15.12.2021 року з якого вбачається, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- даними відеозапису.

Згідно сукупності досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, судом вірно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що відносно нього працівники поліції застосовували фізичну силу та відібрали у нього його власні грошові кошти, є безпідставними, оскільки будь яких відомостей про те, що він звертався до правоохоронних органів щодо втрати грошей та зі скаргою на дії працівників поліції матеріали адміністративної справи не містять, і про відсутність такого факту звернення він зазначив і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що працівники поліції проігнорували його прохання їхати в медичний заклад для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння, спростовуються відеозаписом з камери поліцейського, який був переглянутий в судовому засіданні суду апеляційною інстанцією з якого вбачається, що ОСОБА_1 не наполягав на проведенні його огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не містить будь-яких письмових пропозицій чи заперечень, відсутні також інші його письмові пояснення в яких би він зазначав про бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Визначаючи міру відповідальності правопорушника за скоєне правопорушення, суддя приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, його наслідки та вважає необхідним та достатнім для виховання особи, а також запобіганню вчинення нових правопорушень накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке призвело до пошкодження транспортних засобів.

У зв`язку з тим, що відповідальність за ст.130 КУпАП є більш суворою, ніж за ст.124 КУпАП, суд вірно застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотрималася вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, правильно встановила всі фактичні обставини справи та дійшла обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП правильно призначила йому стягнення, яке відповідає характеру скоєних правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що немає підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 січня 2022 року, відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко