Справа № 643/549/22
Провадження № 3/643/1027/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 м.Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2022 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал, згідно якого ОСОБА_1 08.01.2022 року о 02-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , влаштував конфлікт з дружиною ОСОБА_2 , в ході якого висловлювалася на її адресу брутальною лайкою та погрожував, що відбувалось у присутності дочки ОСОБА_3 , 2007 року народження, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_3 .

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також 18.01.2022 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал, згідно якого ОСОБА_1 08.01.2022 року о 02-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , влаштував конфлікт з дружиною ОСОБА_2 , в ході якого висловлювалася на її адресу брутальною лайкою та погрожував, що відбувалось у присутності дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_4 .

Вказані дії ОСОБА_1 , кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також 18.01.2022 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал, згідно якого ОСОБА_1 08.01.2022 року о 02-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , влаштував конфлікт з дружиною ОСОБА_2 , в ході якого висловлювалася на її адресу брутальною лайкою та погрожував, що відбувалось у присутності дітей, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої особи ОСОБА_2 .

Вказані дії ОСОБА_1 , кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.01.2022 року зазначені матеріали про адміністративні правопорушення об`єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних вище правопорушень не визнав. Показав, що нецензурно не висловлювався та не висловлював погроз.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні 17.02.2022 року показала, що ОСОБА_1 18.01.2022 року на її адресу нецензурною та брутальної лайкою не висловлювався, погроз не висловлював. Зазначила, що ОСОБА_1 гарний сім`янин та батько. Показала, що образилась на ОСОБА_1 , оскільки останній розбудив її та дітей. На уточнююче запитання суду пояснила, що заперечує факт висловлення з боку ОСОБА_1 погроз та брутальної лайки. Зазначила, що обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення та її письмових заявах і поясненнях, наданих працівникам поліції, не відповідають дійсності. Показала, що жодних претензій до ОСОБА_1 не має.

На пропозицію суду ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення аналогічного змісту, які долучені до матеріалів справи.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, зазначених в протоколах про адміністративні правопорушення, суд керується таким.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наданих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 суду надано протоколи про адміністративні правопорушення та письмові заяви і пояснення ОСОБА_2 .

Будь-яких інших доказів суду не надано.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив і Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом досліджено протилежні за своїм змістом письмові пояснення та заяви ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, та її особисті пояснення, надані суду.

Виходячи з принципів рівності усіх учасників процесу, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які закріплені в ст. 129 Конституції України, практики Європейського суду з прав людини, а також завдань безпосереднього сприйняття та дослідження судом доказів, суд вважає за необхідне надати перевагу показанням ОСОБА_2 , які були надані суду в судовому засіданні, а не її письмовим поясненням, які надавались працівникам поліції та містяться в матеріалах справи.

Оцінюючи дані протоколу про адміністративне правопорушення, суд враховує, що вказаний протокол складений після події правопорушення, в зв`язку з чим особа, яка його склала, не була безпосереднім свідком зазначених в протоколі подій.

Враховуючи наведене вище, ту обставину, що як ОСОБА_1 , так і потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували факт домашнього насильства, суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували пояснення вказаних вище осіб та доводили винуватість ОСОБА_1 , суду не надано.

Виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даних адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 173, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов