33/804/60/22
222/1195/21
Головуючий у І інстанції: Вайновська О.Є. № 222/1195/21
Суддя доповідач: Топчій Т.В. № 33/804/60/22
Категорія: ст.130 ч.1 КпАП України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Марченка М.В., захисника Мазурик В.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі в режимі відеоконференцзв`язку з Артемівським міськрайонним судом Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володарського районного суду Донецької області від 10.11.2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, військовослужбовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

З постанови суду вбачається, 19.07.2021 року, о 12:20 годині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-210934, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі ЯлтаКременівка 31 км в Нікольському районі Донецької області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 10.11.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права, не з`ясував всіх важливих обставин справи, що підлягали з`ясуванню та зробив висновки, які суперечать матеріалам та дійсним обставинам справи, допустивши спрощений підхід до її розгляду. За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Про оскаржувану постанову він довідався у відділі ДВС 07.12.2021 року, 09.12.2021 року він ознайомився з матеріалами справи у приміщенні суду. Про розгляд справи він судом не повідомлявся. У зв`язку із чим, просить поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції.

Вказує, що матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів повідомлення поліцейським ОСОБА_1 про його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом першої інстанції справу було розглянуто за його відсутності, чим порушено його процесуальні права.

Зазначив, що працівниками поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Вказав, що свідки не допитувались судом, а тому їх письмові пояснення є неналежними та недопустимими доказами у справі.

Вважає, що твердження суду щодо відмови апелянта від продуття газоаналізатора не відповідають дійсності, оскільки працівниками поліції не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Відеозапис, долучений до матеріалів справи працівниками поліції, є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки відеофіксація здійснювалась на особистий телефон працівника поліції, а не з нагрудної боді-камери поліцейського, відеозапис не вівся безперервно і не у повному стані, як того вимагає Інструкція з оформлення матеріалів.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання копії протоколу ОСОБА_1 , що свідчить про порушення його права на захист. Сам протокол було складено з порушенням вимог закону і тому протокол не може вважатись належним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Захисник Мазурика В.В. та Лаптьонок М.Г. у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотиви суду

Вислухавши захисника та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону. Право на апеляційний перегляд провадження беззаперечно є важливим елементом, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на доступ до суду.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується апелянтом, сутність доводів апеляційної скарги та інші обставини, які мають істотне значення.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими і суди повинні вказувати підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Однією із таких підстав може бути, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України»).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ознайомився з матеріалами справи в канцелярії суду 09.12.2021 року і тоді він дізнався про зміст ухваленої постанови.

Постанову суду ухвалено 10.11.2021 року.

Апеляційна скарга надійшла на адресу суду першої інстанції 20.12.2021 року.

Перевіривши обставини, на які посилається останній, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови слід задовольнити, оскільки був порушений строк на апеляційне оскарження з поважної причини.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно роз`яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Статтями 245, 278, 280 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу, за його ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виявилося у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Цей висновок, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 094150 від 19.07.2021 року (а.с.6), рапортом інспектора ВРПП про уточнення місця вчинення адміністративного правопорушення (а.с.2), диском з відеозаписом (а.с.8), письмовими поясненнями свідків (а.с.9,10), направленням на огляд (а.с.11), постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 906617 від 19.07.2021 року, складеного щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КпАП України (а.с.12).

З відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції у присутності запрошених двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти на місці огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager або проїхати до найближчого медичного закладу для проходження медогляду, на що ОСОБА_1 відмовився. Сам ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду провадження не заперечував, що він відмовився проходити медичний огляд на стан сп`яніння під час зупинки його транспортного засобу 19.07.21 року, пояснивши це тим, що на нього працівниками поліції чинився тиск, він віз дитину у лікарню і не бажав з ними сперечатися, викликати його військове керівництво працівники поліції відмовилися. Отже, з пояснень ОСОБА_1 в суді вбачається, що він підтверджує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зафіксований в протоколі 19.07.21 року, що утворює порушення вимог п.2.5 ПДР України та становить склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КупАП.

Ці докази апеляційний суд об`єктивно визнає достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам, об`єктивно узгоджуються між собою. А тому доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Апеляційні твердження ОСОБА_1 про неналежне повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції, що призвело до порушення його права на захист, апеляційний суд відкидає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, ОСОБА_1 достеменно було відомо про наявність складених відносно нього матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за відсутністю ОСОБА_1 , останній повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки, що були повернуті на адресу суду (а.с.20-23). Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://vl.dn.court.gov.ua/sud0507/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення та те, що справа вирішується судом, не з`явився.

Апеляційний суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд приходить до висновку, що також є безпідставним доводи апелянта в частині того, що йому не були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушено його право на захист, адже протокол про адміністративне правопорушення, який містить таку графу про ознайомлення з правами, підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо порушення приписів КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в частині залучення свідків також не заслуговують на увагу, оскільки процес залучення свідків та відібрання від них відповідних пояснень на підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння вбачається з відеозапису та не викликає у суду сумніву. Виходячи з положень ст. 266 ч.2 КупАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння здійснюється поліцейськими на місці зупинки ТЗ з використанням спеціальних технічних засобів, а при не можливості їх використання у присутності двох свідків понятих. Письмовим поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом була надана правильна правова оцінка, оскільки вони повністю підтверджуються іншими матеріалами провадження та узгоджуються зі змістом відеозапису доданого до протоколу, те, що свідки особисто не були допитані судом під час судового розгляду провадження не є підставою для визнання письмових пояснень свідків недопустимим доказом.

Доводи апелянта в частині неповідомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Застосовуючи до справ про адміністративні правопорушення принципи кримінального провадження поліцейські, відповідно до вимог ст.20 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні були детально проінформувати ОСОБА_1 про сутність висунутої ними вимоги, порядок вчинення певних процесуальних дій та наслідки, які можуть для нього настати у випадку проходження, так і у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст. 130 КУпАП, що вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Наданим відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, пройти огляд в медичному закладі, а також його право відмовитись від проходження огляду.

З відеозапису вбачається, що у присутності свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі, що само по собі і є порушенням п. 2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

У підсумку приходжу до висновку, що ОСОБА_1 було роз`яснено про сутність висунутої працівниками поліції вимоги, порядок вчинення певних процесуальних дій та наслідки, які можуть для нього настати у випадку проходження, так і у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість відеозапису адміністративного правопорушення через те, що вони мають суттєві розриви, суд відкидає з наступних підстав.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними на окремі файли, відеорегістратор не був закріплений на одязі працівника поліції, а тримався в руках, а відео фіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на одному із відеозаписів безперервно та чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, і його відмову від проходження такого огляду в найближчому медичному закладі. Отже, підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених в апеляційній скарзі підстав у суду немає.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і інші доводи апеляційної скарги з огляду на їх неспроможність та необґрунтованість.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КупАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст.ст.27,33 КУпАП.

Таким чином, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Володарського районного суду Донецької області від 10.11.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: