ПОСТАНОВА

Іменем України

03.02.2022 Справа №607/1276/22

Провадження № 3/607/747/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючої молодшим медперсоналом санітаркою КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, особи з інвалідністю 3 групи,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

25.01.2022 на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільські області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 732917 від 21.01.2022 вбачається, що 21.01.2022 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , яке полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лексикою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнала повністю та щиро розкаялась у вчиненому. Зазначила, що дійсно 21.01.2021 між нею та її матір`ю виник словесний конфлікт, під час якого вона висловлювалась нецензурною лайкою відносно своєї матері. Станом на даний час вона примирилась із матір`ю та щиро шкодує про вчинене. Зауважила, що на момент конфлікту не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що також було зафіксовано працівниками патрульної поліції, які прибули на виклик та не вбачали підстав для направлення її до медичного закладу для освідування на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Так, суддею встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 21.01.2022 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 .

Крім визнання вини ОСОБА_1 , факт вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 732917 від 21.01.2022, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 21.01.2022, зміст яких відповідає обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Так, ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 , вчинила відносно неї домашнє насильство, а саме: висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, розкидала кухонне приладдя та не реагувала на зауваження.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь психологічного характеру (образи), внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності.

Разом з тим відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суддя також приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, на даний час вже примирилась з потерпілою, обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні. Крім цього, суддя приймає до уваги той факт, що за своїм характером та наслідками вчинене ОСОБА_1 правопорушення не завдало збитків державним або суспільним інтересам та значної шкоди психічному здоров`ю потерпілої, а тому доходить висновку, що вказане правопорушення не являє великої суспільної небезпеки і є малозначимим.

За таких підстав суддя вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю.

Також суддя враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ст. 22, 284 ч. 2 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 22, 40-1, 173-2, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська