Справа № 590/4/22
Провадження 3/590/28/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року смт. Ямпіль

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Деркач І.М. розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.44-3 КУпАП,

установив:

04 січня 2022 року на підставі ухвали Сумського апеляційного суду від 04 січня 2022 року про направлення за підсудністю в провадження Ямпільського районного суду Сумської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №040864, складеного 12 листопада 2021 року слідує, що 12 листопада 2021 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 з метою перетину державного кордону прибула в пункт пропуску «Бачівськ» в порушення п.п.3 п.2-2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами, самовільно залишила місце самоізоляції м. Ямпіль, вул. Бондарівка, 114, Шосткинського району Сумської області, яке було визначено 08.11.2021 року при перетині кордону на в`їзд в Україну відповідно до п.п.3 п.7 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року зі змінами. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 24.01.2022 ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та місце розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Суд розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з вимогами п.п.3 ч.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 (зі змінами) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

До протоколу по адміністративне правопорушення додано паспорт громадянина Російської Федерації виданий на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Доказів визначення місця самоізоляції ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Також, матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 підписувала будь-які документи про зобов`язання пройти самоізоляцію, роз`яснення їй порядку обов`язкової самоізоляції чи обсервації, письмової відмови від самоізоляції, обсервації.

Відсутні будь-які докази, що могли б вказувати на те, що ОСОБА_1 зобов`язалася відбувати самоізоляцію в АДРЕСА_2 , а також докази того, що вона прибула в смт. Ямпіль для відбуття самоізоляції.

Таким чином, надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не доводять як визначення місця самоізоляції ОСОБА_1 так і залишення нею місця самоізоляції.

07.12.2021 постановою Ямпільського районного суду Сумської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було повернуто відділу поліції №1 (м. Глухів) Шосткинського районного управління поліції ГУНП в Сумській області для належного оформлення.

Однак, недоліки зазначені у постанові усунуто не було, не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 перебувала на самоізоляції та зобов`язалась перебувати на ній саме за адресою, вказаною в протоколі.

Отже, будь-яких належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, суду не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 вiд 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення вiд 18 січня 1978 року у справі «Iрландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnited Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена, отже, суд виходить з того, що не доведено що в діях наявний склад адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст. 44-3, п.1 ст.247, ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.М. Деркач