Справа № 471/785/21
Провадження №3/471/1/22
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2022 р.

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Гукова І.Б., за участю секретаря Кравченко Л.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Козиревчи О.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211721 від 03.09.2021 року, 03.09.2021 року о 19 год. 45 хв. по вул. Вороніна в смт. Братське ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху та мови, почервоніння обличчя, продувати в алкотестр "Драгер" на місці зупинки для проходження медичного огляду на предмет вживання алкоголю відмовився, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився.

Під час судового засідання ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно погодився на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, але працівник поліції сказав йому, що до отримання результатів огляду його транспортний засіб буде поміщено на штрафний майданчик, а йому потрібно було терміново їхати до аптеки, купувати ліки онучці. Після підписання протоколу, він поїхав на власному авто до аптеки. Це підтверджує, що він не перебував стані алкогольного сп`яніння і це було відомо працівникам поліції.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАп).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є зокрема, пояснення свідків, показання відеозапису, тощо.

Під час судового засідання свідок ОСОБА_2 суду показала, що 03.09.2021 року до них у гості приїхала донька з онукою, вдень її чоловік випив келих безалкогольного пива, а ввечері у онуки піднялася температура. Оскільки ліків для дітей у них дома не було, вони з чоловіком поїхали до смт. Братське до аптеки. В смт. Братське вони були зупинені працівниками поліції, та під час спілкування чоловікові було запропоновано продути алкотестер на місці зупинки або проїхати до Братської ЦРЛ для встановлення перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Чоловік погодився проїхати до лікарні, однак інспектор поліції сказав йому, що в такому разі авто буде поміщено на штраф майданчик. В цей час зателефонувала донька та сказала, що в онуки ще більш піднялася температура, тому чоловік погодився підписати протокол, визнати свою вину, тільки щоб працівники поліції дозволили поїхати до аптеки.

Під час судового розгляду справи судом досліджено відеозапис, який додано до матеріалів справи.

Досліджуваний запис датовано 09.08.2021 року, тоді як у протоколі вказана дата правопорушення 03.09.2021 року. Пояснень вказаному факту суду не надано.

Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано номер відеозапису та приладу за допомогою якого цей запис здійснено.

Відповідно до ч. 4 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

З наданого відеозапису не можливо однозначно встановити, що відео фіксацію велася саме за допомогою портативного відео реєстратора.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі (рішення ВС/КАС від 20 лютого 2019 року справі №404/4467/16а).

Отже, доказування підлягає також факт керування особою транспортним засобом.

Органом поліції вказана вимога закону не виконана.

Так, на досліджуваному відеозаписі зафіксовано лише спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції в автомобілі, факт керування транспортним засобом не зафіксовано.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу виноситься постанова про закриття справи.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриття у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя - Гукова І.Б.