Справа № 444/3770/21
Провадження № 3/444/59/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., . з участю правопорушника ОСОБА_1 , захисника Гавриченко Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого головним інженером ПП "ТІ-РІС", реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено, паспортні дані: НОМЕР_1 від 12.08.1997р.

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 790093 від 22.12.2021 року ОСОБА_1 21.12.2021 року о 13 год. 00 хв. перебуваючи на посаді головного інженера ПП "ТІ-РІС", яке знаходиться за адресою м.Жовква, вул.Вокзальна,36 Львівської області та маючи довіреність на отримання дозвільних документів здійснював господарську діяльність, а саме реалізацію паливно-мастильних матеріалів та дизелю із порушенням вимог ст. 10 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря, тобто не маючи відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, чим порушив порядок провадження господарської діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Гавриченко Ж.В. в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення інкримінованого йому правопорушення, та на нього не поширюються вимоги щодо отримання дозвільних документів на провадження господарської діяльності. Окрім того ОСОБА_1 є найманим працівником і не є суб`єктом господарювання, отже не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАПсуд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з приписами ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП, передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Норма ч.1ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у своїй диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тобто в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує одержання дозволу на проведення певного виду господарської діяльності.

В протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на порушення ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», однак така не містить обов`язку суб`єкта, що здійснює викиди в атмосферне повітря на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Натомість обов`язок суб`єкта, який здійснює господарську діяльність та визначення критеріїв, наявність яких у суб`єкта створює для нього обов`язок отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря передбачено ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». Відповідно до абзацу 5,6 ст. 11 ЗУ «Про викиди в атмосферне повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Таким чином, підприємство набуває право на експлуатацію обладнання, з якого в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини, лише після отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а відтак експлуатація такого обладнання без отримання дозволу є правопорушенням та підставою для застосування встановлених законодавством заходів реагування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року №1598 затверджено «Перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню».

З матеріалів справи вбачається, що складачем протоколу не було встановлено до якої групи відноситься товариство, як об`єкт викидів забруднюючих речовин в атмосферу,однак в протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», яка не містить посилання на обов`язок суб`єкта, що здійснюють викиди в атмосферне повітря на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря .

Крім цього, судом встановлено, що фіксування відповідних викидів здійснюється у встановленому Законом порядку, в тому числі шляхом проведення відповідних вимірювань із застосуванням спеціальних технічних засобів.

В той же час у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме викиди спричинило вказане обладнання, та чи взагалі це обладнання здійснює викиди, які входять в перелік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року №1598, якою затверджено «Перелік найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню».

Будь-яких інших об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновків експерта, речових доказів, відеозаписів, фото-таблиць тощо) до протоколу про адміністративне правопорушення особою, що складала протокол не було додано.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря пов`язується з безпосередньою наявністю у суб`єкта господарювання діючих (працюючих, таких, що безпосередньо здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферу, а не таких, що потенційно в майбутньому можуть здійснювати викиди) стаціонарних джерел забруднення, які є нерухомими об`єктами (зберігають свої просторові координати протягом певного часу), належать йому на праві власності або іншому речовому праві та використовуються ним у виробництві.

Відтак, враховуючи вищевикладене в судовому засіданні не доведено, що ПП «ТІ-РІС» експлуатує технологічне обладнання, пов`язане з утворенням забруднюючих речовин, та здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, для яких потрібен дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно дост.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зіст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями, викладеними у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, суддя зазначає, що до протоколу поліцейським не додано жодного належного і допустимого доказу (пояснень свідків, відеозапису поліцейської бодікамери, постанови у справі про адміністративне правопорушення ) щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, що було безумовною підставою для притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.8, 247 ч.1, 283, 284 ч.1 п. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області, в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Мікула В. Є.