Справа № 142/676/21
Провадження № 33/801/123/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нестерук В. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 05 січня 2022 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

встановив:

Постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 05 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496, 20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що відеозапис із нагрудної камери поліцейських не є безперервним, а тому вважати його доказом винуватості у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КпАП України не можна. Стверджує, що вказаний відеозапис є змонтованим, він не відображає особу, яка здійснює висловлювання щодо відмови від проходження медичного огляду.

Крім того, звертає увагу на те, що складення протоколу про адміністративну відповідальність відбувалось за відсутності свідків.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, попередньо направив суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Апеляційний суд згідно з вимогами статті 294 КпАП України переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 084592 від 23.12.2021 водій ОСОБА_1 о 00 год 20 хв цього ж дня 23.12.2021 по вулиці Центральній в смт. Піщанці керував автомобілем Nissan Laurel д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021 передбачено, огляд водія (судноводія)на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, вказаною нормою встановлено порядок огляду водіїв, в тому числі і щодо можливості залучення свідків.

Оскільки працівниками поліції здійснювалась відеофіксація подій, залучення свідків в цьому випадку не було необхідним, про що роз`яснювалось ОСОБА_1 .

З відеозапису, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 в присутності працівників поліції висловив відмову від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були відсутні свідки є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Тобто, якщо у поліцейського виникла обґрунтована підозра про перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані сп`яніння, він має право направити цю особу для проведення відповідного огляду.

Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів адміністративного протоколу автомобіль Nissan Laurel д.н.з. НОМЕР_1 рухався дорогою попереду службового автомобіля працівників поліції, після зупинки автомобіля саме водій ОСОБА_1 вийшов з лівої сторони автомобіля, тобто з місця водія.

Як вбачається із відеозапису фіксування події автомобіль Nissan Laurel д.н.з. НОМЕР_1 зафіксований в момент зупинки, яка здійснена відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки у вказаному автомобілі не горів задній правий світловий габарит (стоп поворот).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відсутні відомості за допомогою яких технічних засобів проводилася фіксація, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Апелянтом не доведено яким чином відсутність даних про технічні засоби порушує право особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення на організацію ефективного захисту своїх інтересів та не обґрунтована необхідність встановлення цих даних під час судового розгляду.

Апеляційний суд, враховуючи обставини за яких було здійснено відеозапис, вважає, що у даному випадку, наявність або відсутність інформації про те, яким технічним засобом було створено відеозапис, жодним чином не впливає на правову оцінку вищевказаного доказу щодо його допустимості та належності, оскільки достовірність обставин, які ним зафіксовано не викликає сумнівів.

Вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою наявних технічних засобів.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як зазначалось вище, зі змісту відеозаписів, які були долучені до матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 підтвердив факт відмови від проходження ним огляду на визначення стану сп`яніння.

Більше того, поліцейським було роз`яснено водієві ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, настають наслідки у вигляді відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відтак відхиляються судом доводи апеляційної скарги про те, що встановити особу водія не є можливим через низьку якість відеозапису.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередженості і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу в сукупності із іншими доказами по справі.

Відповідно до статті 251 КпАП України відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом був досліджений відеозапис з камер спостереження АЗС з приміткою «Фасад загальний», на якому чітко видно, як водій ОСОБА_3 вийшовши з приміщення АЗС пройшов повз колонку № 3, паливний пістолет якої вставлений в бак його автомобіля, сів в автомобіль і розпочав рух. При цьому він не переконався в тому, що такий рух буде безпечним, так як заправний пістолет все ще вставлений в бак його автомобіля, а він його не помітив, так як дивився в протилежному напрямку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Статтею 130 КпАП України передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

По даній справі дослідженням наявних у ній доказів судом першої інстанції достовірно встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад оскаржуваного ним адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, а переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 05 січня 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 05 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М .Стадник