Єдиний унікальний номер 341/2108/21
Номер провадження 3/341/14/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. за участю:

ОСОБА_1 ,

захисника Вилки О. С.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 91 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 вчинив у межах території об`єкта природно-заповідного фонду, його охоронної зони, заборонену діяльність, а саме порізав вітровальні дерева, за наступних установлених суддею обставин.

04 листопада 2021 року о 09:30 самовільно порізав чотири стовбури вітровального дерева породи ясен у заповідній зоні Бурштинського лісництва Галицького національного природного парку, діаметр пнів: 50 см, 36 см, 54 см, 53 см, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 91 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав факт порізки ним стовбурів дерев, але просив врахувати те, що дерева були наполовину погнилі, оскільки лежали там не один рік. Стовбури, які були придатні, порізав на дрова для опалення житла, оскільки газ дуже дорогий. При цьому вказав, що після порізки забрав лише одну підводу, яку тягнула один кінь, тобто наголосив, що забрав навіть близько не 5 кубічних метрів деревини, а значно менше.

Зазначив, що лише наступного дня до нього додому прийшли працівники лісового господарства, яким він зізнався, що порізав стовбури повалених давно дерев. Показав місце, де різав. Підписав протокол та інші документи навіть не читаючи, усе відбувалось швидко і під тиском працівників лісового господарства. Жодних прав, зокрема на захисника, йому не роз`яснювали під час складення протоколу. Об`єм дров ніхто не міряв.

Вказав, що визнає вину у тому, що порізав повалені дерева, просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення особи, доходжу наступного висновку.

Згідно з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є протиправна, винна дія, яка посягає на громадський порядок, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 91 КУпАП, як адміністративне правопорушення визначено, здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 91 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2021 року серії № 0046;

- власноруч виконаній пояснюючій ОСОБА_1 , у якій особа зазначає, що порізала чотири ясені вітровальні на території Бурштинського лісництва;

- поясненнями особи під час розгляду справи, під час яких особа визнала, що без відповідного дозволу порізала стовбури повалених дерев.

Отже, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, оскільки він самовільно порізав чотири стовбури вітровального дерева породи ясен у зоні Бурштинського лісництва Галицького національного природного парку.

При цьому суддя звертає увагу на таке.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Таким чином, згідно з Конституцією України та рішеннями Європейського суду з прав людини винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумними сумнівами. Усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Отже, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх допустимості і достовірності.

Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на викладене, констатую, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не в повній мірі виконала обов`язок, передбачений ч. 2 ст. 251 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 порізав стовбури вітровальних дерев саме об`ємом 4,57 куб. м, що і заперечує особа.

При цьому особа стверджує, що дійсно стовбурів було 4, проте деревини порізаної точно було значно менше, ніж 4,57 куб. м. Стверджує, що і не зміг би стільки повантажити і забрати однією підводою і одним конем.

Як зазначено, усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так само, надсилання протоколу про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), який його склав, для забезпечення дооформлення цього джерела доказів, усунення виявлених недоліків, які перешкоджають притягнути особу до адміністративної відповідальності, однозначно становитиме порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у цьому випадку суддя буде діяти не як безсторонній і незалежний суб`єкт розгляду справи, а неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно відшуковувати докази зрізання ОСОБА_1 вітровальної деревини породи «ясен» саме об`ємом 4,57 куб. м.

Відповідно до частини першої статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення суддя має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано розрахунок розміру нанесеної ОСОБА_1 шкоди. При цьому розрахунок здійснено на підставі додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». Розрахунки здійснено, виходячи із загального об`єму деревини 4,57 куб. м.

Зважаючи на те, що у цій справі відповідна посадова особа належними і допустимими доказами не довела факту зрізу дерев ОСОБА_1 саме загальним об`ємом 4,57 куб. м, суддя визнає долучений до протоколу розрахунок розміру шкоди недопустимим і неналежним доказом нанесення шкоди у розмірі 14565,94 грн.

Таким чином, визначений розмір шкоди у сумі 14565,94 грн стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, є визнання вини, та те, що правопорушник вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Обставин, що обтяжують відповідальність не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена повністю, а тому із врахуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, характеру вчиненого правопорушення, ступеня його вини та інших обставин, передбачених ст. 33 КУпАП, вважаю, що стосовно нього необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ст. 91 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року 2393 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 91, 221, 283-287, 289, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 91 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття через Галицький районний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ