КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/488/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/27278/21

24 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Кулікової С.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Чаплієвої Кристіни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 13 грудня 2021 року адвокат Чаплієва Кристіна Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. При цьому, зі змісту протоколу від 29.10.2021 року не видається за можливе встановити про яке саме економічне насильство йдеться в ньому. Понятих, свідків події не має. До вказаного протоколу приєднано рапорт за № 59465 від 21.10.2021 року, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 викликав поліцію з приводу грабежу його майна в його квартирі, пояснення ОСОБА_2 . Суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , які він надавав в судовому засідання з приводу подій, які відбулися 29.10.2021 року та докази, якими він обґрунтовував свої пояснення.

Вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник Чаплієва К.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, ОСОБА_1 надав пояснення та зазначив, що він не перешкоджав ОСОБА_2 забрати речі з квартири.

ОСОБА_2 та її представник Балюк Ю.О. проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили її залишити без задоволення, пояснивши, що речі вона так і не змогла забрата.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної, психологічної або матеріальної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ №334380 від 29.10. 2021року, ОСОБА_1 29.10.2021 року близько 12 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджав забрати речі дружини та дітей зі слів дружини, чим міг завдати шкоду матеріального характеру та вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10. 2021 року додано Рапорт інспектора, з якого вбачається, що 29.10.2021 о 11:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , заявнику ( ОСОБА_1 ) по телефону повідомила консьєрж, що невідомі 2-3 особи мають намір зрізати замки в квартирі заявника. Заявник: ОСОБА_1 , прибувши за вказаною адресою виявили ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які намагались потрапити до квартири за допомогою аварійного відкриття дверей. Згодом на місце події прибув заявник (власник квартири) ОСОБА_1 та пояснив, що не надав дозволу на проникнення до житла даним особам.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, враховуючи надані сторонами пояснення, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, перешкоджаючи своїй дружині забрати її речі та речі дітей, а складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 29.10.2021 року в даному випадку можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є безпідставними.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею було дотримано вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому, вважаю, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294КУпАП суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Чаплієвої Кристіни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова