Дата документу 28.01.2022
Справа №937/8891/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«28» січня 2022 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий, засоби зв`язку: мобільний телефон НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2021 року о 22 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 на 432 км. а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, керував автомобілем ЗАЗ 110247, д/н НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судове засідання, призначене на 28.01.2022 о 11.00 годині, ОСОБА_1 та його представник не з`явились з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так, дата судового засідання була погоджена у телефонному режимі з представником ОСОБА_1 - адвокатом Соколовою Н.І., яка просила провести судовий розгляд адміністративного матеріалу в режимі відеоконференції через платформу «EasyCon», проте 28.01.2022 об 11.00 годині на зв?язок не вийшла.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, проте в судове засідання також не з?явився, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення судового засідання від нього не надходило.

27.10.2021 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких він не визнає свою провину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, вважає, що дії працівників поліції не відповідали вимогам чинного законодавства, яке регулює порядок проведення медичного огляду на виявлення ознак сп?яніння. Так, поліцейським на місці зупинки не було складено акту проведення медичного огляду, не вручено його копію, не залучено свідків. В закладі охорони здоров?я він здав сечу, проте лікар відмовився проводити її аналіз, сказав, що це не сеча, а якась невідома речовина, а тому надав висновок, що ніби він відмовився від проходження медичного огляду. Хоча вказане не відповідає дійсності. Він пропонував взяти в нього кров, слину, будь-яке інше біологічне середовище, проте лікар відмовився. Крім того, з моменту зупинки його транспортного засобу, до здачі аналізу минуло більше двох годин, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 29 рішення по справі "Надточій проти України" Суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Проте, відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Важливе значення мають і висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в суді, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань не направляв, а отже не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами та не виконував належним чином процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів та наданих ним письмових заперечень.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, вивчивши письмові заперечення правопорушника, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши інші зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно зі статтею 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їхньої компетенції відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу, 11 вересня 2021 року о 22 годині 35 хвилин, ОСОБА_1 на 432 км. а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, керував автомобілем ЗАЗ 110247, д/н НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився.

Як вбачається з вимог ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду визначається Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ країни № 1103 від 17.12.2008.

Згідно п.п.2,6,7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.п. 8,12 розділу 2 вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу вищевикладеного, вбачається, що необхідність та порядок складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів передбачається положеннями Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» вказаної вище Інструкції. Тобто, вказаний акт огляду складається лише у випадках проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп?яніння водія транспортного засобу на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та виключно щодо випадків алкогольного сп`яніння. Натомість, порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначаються положеннями Розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» вказаної вище Інструкції, які не містять жодних вказівок на обов?язковість складання такого акту у випадку не проведення поліцейським огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку із виявленням у водія ознак наркотичного сп`яніння.

Тому, в цій частині доводи правопорушника щодо відсутності акту огляду не ґрунтуються на вимогах Інструкції, оскільки в останнього були наявні саме ознаки наркотичного, а не алкогольного сп?яніння.

Відповідно до п. 15 Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Пункт 16 встановлює, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акту медичного огляду. Згідно п. 17 вказаної Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Згідно п. 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Розділом III вищевказаної Інструкції визначено порядок та процедуру проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п.4 Інструкції), тобто виявлення в організмі алкоголю, а також наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції, що досягається проведенням лабораторних досліджень.

Огляд на стан сп`яніння в ЗОЗ проводиться шляхом проведення медичного огляду та лабораторного дослідження, метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8 Інструкції).

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Пункти 12,13,14 Інструкції визначають, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, на вимогу та за направленням поліцейського був доставлений до закладу охорони здоров?я, якому надане право проведення огляду на стан сп?яніння водіїв, - КНП «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради, однак від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився в медичному закладі, що підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в повному обсязі, оскільки надав на дослідження невідому речовину, висновком медичного огляду, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в повному обсязі.

До матеріалів справи долучена копія журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення фактів вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, в якому також зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Вказані вище обставини також були підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків - поліцейським ВРПП Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 11 вересня 2021 року він чергував разом зі своїм напарником ОСОБА_3 на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, між с. Родивонівка та смт Якимівка. Під час чергування зупинили автомобіль ЗАЗ 110247, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . У водія не було водійського посвідчення, він надав лише копію. Вони склали постанову на місці за ст. 126 ч.1 КУпАП. В ході розмови з водієм було встановлено, що в нього маються ознаки наркотичного сп?яніння (млява мова, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродна блідість шкірного покрову обличчя). Йому запропонували пройти медичний огляд. Він погодився. Коли приїхали до медичного закладу, лікарем зразу було роз?яснено, що медичний огляд проводиться в присутності поліцейських. ОСОБА_1 по декілька разів ходив до туалету, але сечу здати не міг. Потім він самостійно швидко пішов до туалету, через декілька секунд вийшов з контейнером та сказав, що сходив у туалет. Лікар сказав, що не може прийняти цей контейнер, оскільки здача аналізу відбулась не в присутності поліцейського і невідомо, що за речовина знаходиться в цьому контейнері. Лікар склав висновок про відмову в проходженні медичного огляду.

Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_3 .

Той факт, що у обстежуваної особи для дослідження стану наркотичного сп`яніння не відбиралась кров не суперечить вимогам п. п. 13, 14 Інструкції, які визнають, що кров використовується, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу або, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

В даному випадку ОСОБА_1 в такому стані не перебував.

Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 в ЗОЗ проводився шляхом проведення медичного огляду та взяття біологічного середовища - сечі для проведення лабораторного дослідження, що повністю відповідає вимогам Інструкції, яку він, в порушення вимог Інструкції, відмовився здавати в присутності поліцейського.

Доводи правопорушника про те, що з моменту зупинки транспортного засобу до моменту здачі аналізу минуло більше двох годин, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, суд до уваги не приймає, оскільки згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції о 22 годині 35 хвилин, направлення на огляду водія транспортного засобу видано о 22 годині 50 хвилин, а висновок щодо результатів медичного огляду складено на підставі акту медичного огляду проведеного о 23 годині 05 хвилин.

Вимогами ст. 266 КУпАП закріплено, що огляд осіб в закладах охорони здоров`я повинен бути здійснений не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Крім того, відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Таким чином, огляд проведено у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та вимог відповідної Інструкції.

До доводів правопорушника щодо відсутності свідків на місці проведення огляду, суд відноситься критично, оскільки присутність двох свідків під час проведення огляду є обов?язковим, якщо огляд проводиться поліцейським на місці (ст. 266 КУпАП, п.6 Інструкції). Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду в присутності двох свідків, вимогами Інструкції не передбачено.

Письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а надав лікарю контейнер із сечею, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом встановлено, що здача біологічного середовище відбувалась з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, яка передбачає, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Інші доводи правопорушника, які викладені в письмових запереченнях не впливають на висновок суду, якого той дійшов під час розгляду справи, а саме щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, а письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як намір уникнути відповідальності за скоєне.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`янінні, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачає адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, згідно якої передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття, яка реалізується, зокрема, через такі функції адміністративної відповідальності - репресивно-каральну та запобіжно-виховну.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на характер вчиненого правопорушення та суспільну небезпечність вчиненого, враховуючи особу правопорушника, інші обставини у справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у межах санкції статті, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2022 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 481грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 23, 33, 40-1, ч.1 ст. 130, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік (Отримувач: ГУК у Запорізькій області/21081300; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998; Код ; № рахунку: UA0008001, призначення платежу - «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок (р/р UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києва /м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106, призначення платежу - «Судовий збір»).

Строк пред?явлення постанови до виконання до 28 квітня 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: А.В.Сметаніна