Справа №588/846/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 33/816/33/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу № 588/846/21 про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника АНДРІЄНКО М. В. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.10.2021, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Андрієнко М. В.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник АНДРІЄНКО М. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, оскільки ОСОБА_1 їхав на пасажирському задньому сидінні, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення, у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол. В протоколі та відео відсутні свідки взагалі, відео фіксація має бути безперервна (суду мають бути надані і докази того, що особа керувала т/з), за відсутності відео (керування т/з) огляд має проводитись в присутності двох свідків, ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами та обов`язками під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.10.2021 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 22.05.2021 о 00:02 у м. Тростянець по вул. Кеніга, 2, керував т/з ВАЗ 21043, д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова млява, почервоніння очей). Від проходження огляду на місці продуття пристрою Драгер 6810 та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Андрієнко В. В., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 491025 від 22.05.2021, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_1 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на цей стан у передбаченому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- відеозаписом подій, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та не заперечував, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння і продовжував розпивати спиртні напої;

- показаннями в апеляційному суді свідка (працівника поліції) ОСОБА_3 , згідно яких під час патрулювання 22.05.2021 поступило повідомлення, що у с. Боромля рухається т/з ВАЗ 21043 під керуванням водія з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час виявлення зазначеного т/з патрульний автомобіль прослідував за ним. Коли т/з зупинився біля магазину у м. Тростянець по вул. Кенінга, 2, то за кермом знаходився водій ОСОБА_1 , який виявляв ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, однак водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа т/з, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала т/з. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія. Водій повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку. Водію т/з необхідно уникати будь-яких дій, не пов`язаних з водінням.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не керував т/з, а їхав на задньому пасажирському сидінні не заслуговують на увагу та задоволенню не підлягають, оскільки з відео, яке зафіксовано відео реєстратором, закріпленим на автомобілі патрульної поліції, вбачається, що поліцейські слідують саме за автомобілем ВАЗ 21043, д. н. з. НОМЕР_1 , а з відео файлу з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після зупинки вказаного т/з поліцейський підійшов до автомобіля, то за кермом перебував саме ОСОБА_1 . При цьому для встановлення факту керування т/з певною особою не має значення чи був т/з зупинений безпосередньо працівниками поліції під час виконання ними своїх службових обов`язків, чи особу водія виявлено згодом, вже після припинення руху т/з.

Доводи захисника Андрієнко М. В. у апеляційній скарзі про те, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я і лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки направлення для проходження такого огляду видається у разі, якщо водій погодився на такий огляд, і не водію, а працівником поліції відповідному працівнику закладу охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, то і направлення на огляд на видавалось.

Необхідно зауважити, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною та обґрунтованою і водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього, а сам протокол відповідає вимогам ст. 254, 255 і 256 КУпАП.

Відсутність безперервного відеозапису обставин події за участю ОСОБА_1 жодним чином не спростовує висновків судді суду першої інстанції про наявність в діях водія складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відмова останнього від проходження огляду чітко зафіксована на відео файлі наданому працівником поліції і при його огляді не викликає сумніву у достовірності, тому відеозаписи є належним та допустимим доказом.

Будь-яких доказів того, що працівники поліції здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_1 з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та у закладі охорони здоров`я, як і того, що він звертався до відповідних органів з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій поліцейських, матеріали справи не містять.

Не заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги захисника Андрієнко М. В. про не роз`яснення і порушення прав ОСОБА_1 , оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, які достатні у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 12.10.2021 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника АНДРІЄНКО М. В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов