ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/1282/20 Головуючий І інстанції - Глоба М.М.
Провадження № 33/818/462/22 Суддя доповідач - Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

26 січня 2022 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

осіб, які притягаються до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вовчанського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Вовчанського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на кожного з них накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі по 420 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова судді ухвалена передчасно, безпідставно, з порушенням норм Цивільного та Процесуального права. Вважає винним в ДТП лише одну особу, а саме водія ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді, посилаючись на те, що йому потрібен був час скласти апеляційну скаргу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), дійшов висновку про те, що строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість та законність судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порушення ними Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме yf відомості протоколів про адміністративне правопорушення, відомості схем місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18№ 391058 від 27.07.2020 року ОСОБА_1 27.07.2020 року о 17 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ - 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 на а/ш «Харків-Вовчанськ-КПП «Чугунівка»» 31 км. + 200 м., не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, різко здійснив перестроювання, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині - на нерегульованому перехресті до с.Шестакове Вовчанського району Харківської області, допустив зіткнення з автомобілем марки «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався позаду у попутному напрямку. У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Тобто, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 391057 від 27.07.2020 року, водій ОСОБА_2 27.07.2020 року о 17 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 на а/ш «Харків-Вовчанськ-КПП «Чугунівка»» 31 км. + 200 м. керував транспортним засобом, автомобілем «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ - 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду нього у попутному напрямку. У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Тобто, ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З відомостями протоколу ДПР 18№ 391058 від 27.07.2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у ньому, а також власноручні пояснення.

Будь-який заперечень щодо змісту протоколу ДПР18 № 391058 від 27.07.2020 року ОСОБА_1 ані в самому протоколі, ані в своїх письмових поясненнях не навів.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, а саме: скарг до керівництва працівників поліції, позовних заяв до суду в порядку, передбаченому КАС України, заяв до правоохоронних органів в порядку, передбаченому КПК України, - не подавали.

Оскільки будь-які скарги на дії працівників поліції з боку ОСОБА_1 не подавались, у суду апеляційної інстанції немає фактичних підстав вважати відомості, які зафіксовані у протоколі такими, що не відповідають дійсності.

Поряд з цим, відповідно до відомостей схеми місця ДТП вбачається, що місцем зіткнення є а/ш «Харків-Вовчанськ-КПП «Чугунівка»» 31 км. + 200 м., а саме нерегульоване перехрестя в с.Шестакове Вовчанського району Вбачається, що безпосереднім місцем зіткнення є смуга руху ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 приймав участь під час складення цієї схеми та був ознайомлений із відомостями, які були зафіксовані працівником поліції у цій схемі. Натомість, ОСОБА_1 не звертався зі скаргами на дії працівника поліції, який складав схему місця ДТП, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погоджувався із цими відомостями.

Крім того, ОСОБА_1 ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не заперечував того факту, що він керуючи автомобілем здійснював маневр розвороту автомобіля зі своєї смуги руху на перехресті.

Також, допитаний під час судового розгляду суду першої інстанції ОСОБА_1 , свою провину у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, визнав у повному обсязі, та пояснив, що 27.07.2020 року о 17 год. 00 хв. він рухався на автомобілі марки «ВАЗ - 21063» по автошляху «Харків-Вовчанськ-КПП «Чугунівка»» з боку м. Харкова у бік смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, як можливо ближче до правого краю проїжджої частини, оскільки йому потрібно було повернути на перехресті, розташованому на 31 км. + 200 м., він не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, різко здійснив перестроювання, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «BMW X3», який рухався у попутному напрямку позаду нього. Були пошкоджені транспортні засоби.

Так, відповідно до вимог п. 10.4 ПДУР України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Тобто, ОСОБА_3 повинен був починати здійснювати поворот з крайнього лівого положення на проїзній частині, чого він не дотримався. Крім того, аналізуючи цей пункт ПДР України, об`єктивно вбачається, що виконуючи такий маневр не з крайнього лівого положення ОСОБА_1 зобов`язаний був надати дорогу автомобілям, які рухались у попутному напрямку, чого він також не дотримався.

Крім того, відповідно до вимог п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, ОСОБА_1 , починаючи маневр повороту повинен був впевнитись, що цей маневр буде безпечним для інших учасників руху. Хоча він і наголошує на тому, що впевнився у безпечності свого маневру та здійснюючи свій маневр повороту, не здійснить перешкоди іншим учасникам руху.

Крім того, як пояснив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , що він рухався на автомобілі марки «BMW X3» та попереду нього з правої сторони проїжджої частини рухався автомобіль марки «ВАЗ - 21063». Перед перехрестям автомобіль «ВАЗ - 21063» різко здійснив перестроювання на проїжджій частині. Оскільки він не урахував дорожньою обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, в результаті чого відбулось зіткнення із вказаним автомобілем марки «ВАЗ - 21063», який рухався у попутному напрямку попереду нього. Були пошкоджені транспортні засоби. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода наступила в результаті порушення ним та порушення водієм марки «ВАЗ - 21063» ПДР України.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ним п.п.10.1, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Вовчанського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Вовчанського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков