Провадження № 3/161/10/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пахолюк А.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце роботи: ТОВ «ТС Плюс»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 10 листопада 2021 року о 20 год. 05 хв. в м. Луцьку, вул. Гнідавська, 6, керував транспортним засобом «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alkotest Drager 7510».

В судове засідання призначене на 09 год. 50 хв. 18 січня 2022 року ОСОБА_1 не з`явився за викликом до суду, хоча був належним чином повідомлений про час, місце і дату судового розгляду, про що свідчить телефонограма яка знаходиться в матеріалах справи.

На адресу суду 18 січня 2022 року від захисника ОСОБА_1 Щербяка Н.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Щербяка Н.В. на підставі наявних у справі доказах, оскільки, подане клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданніне підтверджене жодними належними та допустимими доказами.

При цьому суд враховує, що справа 07.12.2021 року відкладалась за клопотанням захисника ОСОБА_1 Щербяка Н.В.

На думку суду ОСОБА_1 не був позбавлений можливості забезпечити явку свого захисника в судове засідання яке було призначене на 18.01.2022 року, або з`явитись до судового засідання особисто.

А тому суд вважає, що право ОСОБА_1 на участь у справі в даному випадку не було порушено.

Крім того, суд враховує ту обставину, що ОСОБА_1 та його захисник Щербяк Н.В., будучи обізнаними про слухання справи, не надали суду будь-яких письмових заперечень чи доказів на спростування вини ОСОБА_1 .

Водночас, неявку порушника в судове засідання, суд розцінює, як намагання уникнути ОСОБА_1 встановленої адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за наявності допустимих та належних доказів, шляхом зловживання його правами, а саме, умисного затягування строку, передбаченого ст.38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі ст. 268 КУпАП розгляд справи проводиться за відсутності останнього.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняєтьсякерувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту ПДР України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Судом встановлено, що будь-яких порушень вимог КУпАП та Інструкції при складанні адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 інспекторами поліції не вчинено, зокрема, адміністративний протокол відповідає вимогам, встановленим законом (а.с.1).

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису чітко вбачається, що на запитання поліцейського: «Чи згідний він з результатом огляду», ОСОБА_1 підтвердив факт керування словами - «Перед цим я випив «Еля», я не знаю скільки воно має показати…» (а.с.9).

Суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Toyota Corolla» підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи (а.с.6).

Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних в розумінні закону доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає, правопорушником та його захисником в ході розгляду справи надано не було.

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №035532 від 10.11.2021 року, довідкою бази даних НАІС ІПНП від 11.11.2021 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, показання приладу «DRAGER» з якого вбачається, що рівень алкогольного сп`яніння визначено у розмірі 1.32%. від 10.11.2021 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 10.11.2020 року, рапортом, відеозаписом з місця порушення наявним у матеріалах справи.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні належними і допустимими доказами, повністю підтверджується той факт, що ОСОБА_1 своїми діями, направленими на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи характер та ступінь небезпеки вчиненого, а також ті обставини, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, тому з метою попередження вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку суду, саме таке стягнення дозволить у повній мірі реалізувати мету адміністративного стягнення, передбачену ст. 23 КУпАП України, тобто виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 33-34, 283, 284 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. за наступними реквізитами: рахунок отримувача UA0026001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного суду Пахолюк А.М.