ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Стеценко А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУ, ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2021 в провадження судді з Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2021 серії ВАБ № 676502, 03.11.2021 о 13 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 перебував за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164 на «бульварі Фестивальна» без документів, що посвідчують особу, чим порушив п. 2 п.п. 2-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

09.11.2021 в провадження судді з Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 185 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2021 серії ВАБ № 676504, 03.11.2021 о 13 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 перебував за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, біля буд. 164 на несанкціонованому мітингу, на законну вимогу співробітників поліції припинити адміністративне правопорушення не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

07.12.2021 постановою суду вказані адміністративні протоколи були об`єднані в одне провадження для спільного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав, суду пояснив, що він дійсно 03.11.2021 перебував біля будівлі Запорізької обласної ради, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164, де здійснював відеозйомку подій. Разом з ним у зазначеному вище місці перебували його цивільна дружина ОСОБА_2 та його знайомий ОСОБА_3 .

Приблизно о 13 год. 15 хв. до нього підійшли співробітники поліції та без висунення будь-яких вимог затримали, посадили до службового автомобіля та відвезли до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, де і були складені адміністративні протоколи. До моменту його затримання працівники поліції жодних вимог йому не висували. Щодо правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, ОСОБА_1 пояснив, що він перебував за вищезазначеною адресою разом зі своєю цивільною дружиною. Прибувши під будівлю Запорізької обласної ради, він поклав наявні в нього паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та посвідчення водія до сумочки своєї цивільної дружини ОСОБА_2 , оскільки на вулиці йшов дощ, а він не хотів їх намочити. Зазначені обставини можуть бути підтверджені доданим до протоколів про адміністративне правопорушення відеозаписами, та поясненнями свідка ОСОБА_3 , якого він просив викликати до суду для дачі пояснень. Більше того, його цивільна дружина побачивши його затримання, одразу прослідувала за ним до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області та передала поліцейським його паспорт громадянина України, копію якого додано особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, до адміністративного матеріалу. При цьому, до моменту його раптового затримання поліцейські з вимогою надати їм документи, що засвідчують особу, до нього не звертались. ОСОБА_1 запевнив суд, що він надав би свої документи поліцейським у разі, якщо б вони його про це попросили, оскільки дружина постійно перебувала поруч з ним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив вищезазначені пояснення ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка, доходжу наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» № 211 від 11.03.2020 установлено на усій території України карантин.

Підпунктом 2 п. 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 у редакції, чинній на момент виявлення факту правопорушення, передбачено, що З 17 червня 2021 р. на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

В силу ч. 2 ст. 62 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге та Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію Суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Дослідивши зібрані особою, яка склала протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддя доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів на підставі яких можливо дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінованих йому правопорушень поза будь-яким розумним сумнівом.

Зокрема, зміст протоколів про адміністративне правопорушення в повній мірі не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та приписам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, оскільки в зазначених протоколах суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, викладена в них фабула правопорушення є неконкретною.

Зокрема, в протоколі за ст. 185 КУпАП не зазначено з вимогою про припинення якого саме правопорушення звернувся до ОСОБА_1 працівник поліції, що позбавляє суд можливості перевірити законність такої вимоги.

В протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не зазначено відомостей про перебування ОСОБА_1 без документів саме на вулиці, місцем вчинення правопорушення заначено неіснуючий в місті Запоріжжі топонім «бульвар Фестивальна».

Додані до протоколів про адміністративне правопорушення відеозаписи підтверджують пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідка ОСОБА_3 щодо того, що до моменту затримання ОСОБА_1 поліцейські до нього з вимогами та/або розпорядженнями не звертались.

Додані до протоколів про адміністративне правопорушення рапорти поліцейських тотожного змісту, у відповідності до приписів ст. 251 КУпАП не можна вважати належним і допустимим доказами вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, оскільки поліцейські є зацікавленими у результатах розгляду суддею справи про адміністративне правопорушення. Подібний висновок викладений у постанові Верховний Суд від 20.05.2020 в справі 524/5741/16-а.

Інших належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складів правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 44-3, ст. 185 КУпАП, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складів зазначених правопорушень, не можна визнати неспроможними, остільки спростувати їх наявними матеріалами справи про адміністративне правопорушення доказами неможливо.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суддя доходить висновку, що провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3, ст. 185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 44-3, ст. 185 КУпАП - закрити відповідно у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Стеценко