КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/554/2022 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Шестопалова Я.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 16.09.2021 року о 09 год. 05 хв. в м. Ірпінь по вул. Полтавська 6, керував автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, млява мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога та на приладі «Драгер» ОСОБА_1 відмовився під відео в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, апелянт посилався на те, що ні при складанні протоколу, ні при розгляді справи в суді першої інстанції, не було надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, також дана обставина відсутня і у відеоматеріалах та в поясненнях свідків. Тобто, в матеріалах справи відсутні жодні докази знаходження апелянта за кермом автомобіля або навіть у салоні транспортного засобу, а отже постанова суду ґрунтується на припущеннях, не підтверджених жодним доказом. При цьому, апелянт посилається на те, що на момент, коли під`їхали працівники поліції, ОСОБА_1 знаходився поруч з транспортним засобом, на вулиці зі сторони багажного відділення.

Крім того, в порушення вимог ст. 266 КУпАП працівники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, за наявності підстав вважати, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Однак судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови не враховано даних обставин та покладено обов`язок доказування на особу, яка в рамках адміністративної справи не має здійснювати доказування, чим порушено норму ст. 255 КУпАП.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не був водієм у розумінні пункту 2.5. ПДР України і в матеріалах справи відсутні докази керування ним автомобілем, постанова суду про визнання його винним підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Парфенюк Т.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Парфенюка Т.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 082937 від 16.09.2021 року, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудних камер, на якому відображено, як ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно пунктів 4 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.12.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, судом не надано оцінку наявним у справі доказам (відеозапису з нагрудної камери поліцейського, поясненням ОСОБА_1 ), які не підтверджують, а, навпаки, спростовують обставини, викладені у протоколі, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER, д.н.з. НОМЕР_1 , 16.09.2021 року о 09 год. 05 хв. по вул. Полтавська, 6 у м. Ірпінь.

Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що 16.09.2021 року зранку йому зателефонував колега по роботі і попросив вийти замість нього на роботу. Після чого ОСОБА_1 прийшов до місця зустрічі (вул. Полтавська, 6 м. Ірпінь), де колега передав йому автомобіль. ОСОБА_1 почав перевіряти технічний стан транспортного засобу, і в цей час під`їхав екіпаж патрульної поліції, який запитав у нього, чому він тут стоїть. Потім працівники патрульної поліції почали вимагати у нього надати документи та сказали йому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Згодом між ними виникла суперечка та в подальшому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зауваживши, що не знаходився за кермом транспортного засобу, а був біля нього. Після того, як працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення, він сів за кермо автомобіля і поїхав, при цьому працівники поліції навіть не намагались його зупинити та відсторонити від керування транспортним засобом, хоча мали це зробити, вважаючи, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівник патрульної поліції пропонує ОСОБА_1 при свідках пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 , дійсно, відмовляється. При цьому, даний відеозапис не містить подій щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 із зазначенням причин зупинки та триває лише 14 секунд, фіксуючи виключно процедуру відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, що викликає обґрунтовані сумніви у належності та допустимості відеозапису, як доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, необхідною умовою притягнення до відповідальності особи є належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що у свою чергу включає певну та відповідну наявність доказів, що особа керувала транспортним засобом, а не просто у ньому чи біля нього перебувала.

Наявними у матеріалах справи доказами - поясненнями ОСОБА_1 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, які були повно, всебічно та об`єктивно досліджені апеляційним судом, підтверджується, що ОСОБА_1 16.09.2021 року о 09 год. 05 хв. в м. Ірпінь по вул. Полтавська 6, автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER д.н.з. НОМЕР_1 , не керував, тому він не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно він не підлягає відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення даного правопорушення і не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі і достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко