Справа номер 237/7/22
Номер провадження 3/237/257/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2022 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Приходько В, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з військової комендатури, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
01.01.2022 року близько 20:00 години ОСОБА_1 перебував на території військової частини, що дислокується у м.Курахове Донецької області з ознаками алкогольного сп`яніння. Проходити перевірку для визначення концентрації парів алкоголю у видихуваному повітрі відмовився. ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро каявся, просив суворо не карати. Дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення ДНК-х2 від 02.01.2022 року, акт № 566/3/315 від 01.01.2022, що підтверджує факт алкогольного сп`яніння 0.34% , оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прихожу до висновку про те, що ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-20 ч. 3 КУпАП. При розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовую, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП, правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, обтяжуючих обставин, визначених ст. 35 КУпАП, не встановлено. Пом`якшуючою обставиною відповідно до ст. 34 КУпАП є щире розкаяння винного, відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення. Санкцією частини 3 статті 172-20 КУпАП за відмову військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,в умовахособливого періоду передбачено покарання у вигляді штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб. Згідно ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. При розгляді даної справи суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративніправопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова протиУкраїни» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Згідно абзаців другого, третього підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини) рішення КонституційногоСуду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 2 листопада 2004 року№ 15-рп/2004 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Суд вважає, що неможливість призначення більш м`якого покарання згідно норм КупАП у зв`язку з відсутністю правового регулювання даного питання, у порівняння з нормами КК України, які дозволяють призначення більш м`якого покарання, є несправедливим та непропорційним, з урахуванням меншого ступеня суспільної небезпеки адміністративних правопорушень у порівнянні із кримінальними правопорушеннями. Таким чином, з урахуванням правової позиції ЄСПЛ у справі «Лучанінова протиУкраїни», суд вважає можливим застосувати для усунення прогалин КУпАП в порядку аналогії закону норми КК України. Суд, враховуючи найвищу юридичну силу Конституцїї України та конституційно закріплений принцип верховенства права, зазначає, що у зв`язку з відсутністю в КУпАП норм, які регулюють питання призначення покарань за межами санкцій відповідних статей КУпАП, можливо застосувати за аналогією закону положення статті 69 КК України з метою підтримання справедливості, як основного елементу принципу верховенства права та призначити правопорушнику більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ст. 172-20 КУпАП. Враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, позитивну характеристику правопорушника, пом`якшуючи обставини, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке не непередбачено санкцією ч. 3 статті 172-20 КУпАП та призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді попередження, як такого, що буде достатнім для виправлення правопорушника.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір на користь державного бюджету України. На підставі викладеного, ст. 172-20 ч. 3 КУпАП, керуючись ст. ст. 279, 280, 283, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривнень 20 копійок. Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці. Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області.

Суддя В.А. Приходько