Провадження № 3/638/553/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2022 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ємену, який проживає: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №706435 від 14.12.2021 року, ОСОБА_1 14.12.2021 близько 16:00 год знаходився на робочому місці без маски та відсутністю вакцини COVID-19, чим порушив правила карантину, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 278 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення слід повернути до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області для належного оформлення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу правопорушника, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення правопорушника, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Порядок оформлення протоколів про адміністративні правопорушення регулюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376, пункт 9 Розділу ІІ якої передбачає, що у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Наведених вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, оскільки частина 1 статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому, норма частини 1 статті 44-3 КУпАП має бланкетну конструкцію, у зв`язку з чим серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол.

Разом з тим, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначені вимоги дотримано не було, оскільки не зазначено якої саме конкретної заборони, передбачено відповідним пунктом чи підпунктом відповідного нормативно-правового акту, яким встановлено карантинні обмеження, не було дотримано.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «…кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку…». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ або Суд) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Таким чином, з огляду на те, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах, долучених до нього, з огляду на наведені недоліки протоколу, суд позбавлений можливості забезпечити належний розгляд даної справи та постановити законне і обґрунтоване рішення.

З урахуванням положень ст. 256 КУпАП, прецедентної практики Європейського суду зі справ людини, суд дійшов висновку, що зазначений недолік протоколу про адміністративне правопорушення перешкоджає об`єктивному розгляду справи і є підставою для його повернення в порядку ст. 278 КУпАП для належного оформлення особі, що його складала.

Керуючись ст. 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 44-3 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №706435 від 14.12.2021 року) повернути до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області для належного оформлення

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Шишкін