ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/870/21 Головуючий в 1 інст. Бульба О.М.
Провадження №33/807/3/22 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Цигиці Л.М. на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 13 квітня 2021 року о 17 годині 37 хвилин в м. Енергодарі по вул.Курчатова, 1, водозабір, керував автомобілем марки Volkswagen Passat НОМЕР_1 з явними ознаками сп`яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка не відповідала обстановці, блідість, шкірних покровів, тремтіння рук, зіниці очей не реагували на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Цигиця Л.М. просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що оскаржуваною постановою суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винним, оскільки в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з такого : 13 квітня 2021 року о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції, які не представившись, демонструючи неповагу до останнього, почали його ображати. Отримавши від ОСОБА_1 відмову на спілкування в образливій для останнього формі, співробітники патрульної служби почали вчиняти дії, направлені на пошкодження зупиненого транспортного засобу. ОСОБА_1 на місце події викликав слідчо-оперативну групу, яка, приїхавши, не відреагувала на дії своїх колег, й отримавши пояснення, поїхала. На ОСОБА_1 було складено постанову серія ДПО 18 №918189 за ч.1 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

На момент складання протоколу ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, пройти перевірку за допомогою приладу «Драгер» не було надано можливості, і особистої відмови від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння він також не висловлював. Того ж дня ОСОБА_1 самостійно, з власної ініціативи, пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до висновків якого алкоголю не було виявлено.

В основу свого рішення суд першої інстанції поклав показання, письмові пояснення свідків, які не були допитані у судовому засіданні, відео файли, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Разом з тим, вказані докази ані окремо по собі, ані в сукупності не свідчать про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд необґрунтовано критично поставився до показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , а виніс рішення на підставі письмових пояснень свідків, які не були допитані в судовому засіданні.

Суд не з`ясував обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи, в тому числі і протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 .

Суддя, в порушення вимог ст.283 КУпАП, в постанові не зазначив опис обставин, встановлених під час розгляду справи, лише констатував зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Під час розгляду суддею справи не були встановлені її фактичні обставини, що утворюють склад адміністративного правопорушення, та не викладено їх в мотивувальній частині постанови як формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Текст постанови суду містить лише посилання на протокол про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, відсутня доведеність «поза розумним сумнівом» порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, наслідком якого є притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №104062 від 13 квітня 2021 року, згідно з яким ОСОБА_1 о 17 годині 37 хвилин в м.Енергодарі по вул.Курчатова, 1, керував автомобілем марки Volkswagen Passat НОМЕР_1 з явними ознаками сп`яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка не відповідала обстановці, блідість шкірних покровів, тремтіння рук, зіниці очей не реагували на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння та у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України;

- в направленні на огляд водія транспортного засобу від 13 квітня 2021 року, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: почервоніння очей, різкий запах з порожнини рота, поведінка не відповідала обстановці, блідість шкірних покровів;

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де відображені встановлені поліцейськими у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння. В Акті містяться підписи двох свідків - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13 квітня 2021 року;

- відеозаписом, що міститься на DVD-R диску.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на наявність сп`яніння, потім відмовилися та на його прохання відповіли відмовою.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні та надав усні та письмові пояснення. Зазначив, що ознаки сп`яніння, які вказані в матеріалах справи, не відповідають переліку, вказаному в Інструкції. Пояснення свідків викладені одним почерком. В Акті та Направленні на огляд, деякі графи вже надруковані заздалегідь. В матеріалах справі відсутні сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку алкотестера Драгер 6810 №0791, за допомогою якого працівник поліції збирався проводити огляд. Разом з тим, свідоцтво про реєстрацію на алкотестер Драгер 6810 дійсне лише до 10 лютого 2015 року. Вважає, що працівник поліції не мав права проводити огляд вказаним приладом. Також посилався на незаконну зупинку транспортного засобу під його керуванням, вважає, що про це свідчить відеозапис події. Зазначає, що працівником поліції не було повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу та необхідність надати документи. Крім того, вказує, що свідки є упередженими, оскільки вони не є випадковими перехожими, а їх запросили працівники поліції та вони прибули на місце події цілеспрямовано. Його відмови від проходження огляду не було, однак працівник поліції повідомив, що сприймає це як відмову. Натомість працівник поліції не пропонував йому проїхати до медичного закладу, більш того, він сам просив відвезти його на огляд. Також посилається на те, що у зв`язку із незаконною зупинкою та пошкодженням працівниками поліції його автомобіля, він викликав слідчо-оперативну групу. Суд першої інстанції не звернув увагу на його письмові пояснення від 13 квітня 2021 року. Також, в матеріалах відсутні дані про те, яким саме технічним засобом були зроблені відеозаписи і чому відеозапис переривається та суду надано лише вирізки. В матеріалах справи також немає даних про притягнення його до адміністративної відповідальності на підтвердження доводів працівників поліції про порушення ним ПДР. Працівники поліції не надали йому можливості пройти огляд на стан сп`яніння у відповідні 2 години. На огляд до медичного закладу він поїхав відразу, як поліцейські покинули місце події. Також посилається на розбіжності часу в документах.

Під час розгляду справи судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що 13 квітня 2021 року приїхав її брат, провідав та поїхав подивитися як рибаки ловлять рибу. Через деякий час він зателефонував та повідомив, що на нього напали. Вона поїхала туди з іншим братом. Вони приїхали одночасно з евакуатором, що викликали працівники поліції. Брат не відмовлявся їхати на огляд, а навпаки, просив сам їхати на медичний огляд.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допит вказаного свідка під час апеляційного розгляду відмовлено, оскільки ОСОБА_1 вказав на те, що пояснення цього свідка в постанові викладені повно та вірно.

Отже, підстав для її повторного допиту при апеляційному розгляді не убачається.

За клопотанням ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду допитано свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та інші адміністративні матеріали - ОСОБА_5

ОСОБА_5 зазначив, що 13 квітня 2021 року близько 17-00 17-30 години, під час патрулювання м.Енергодар було помічено автомобіль Volkswagen Passat, який проїхав під забороненим знаком, чим порушив ПДР. Далі було зупинено вказаний автомобіль та помічено, що водій був не пристебнутий паском безпеки, а також не ввімкнув світловий покажчик, чим також порушив ПДР. Зупинивши вказаний автомобіль, він спільно зі старшим лейтенантом поліції Ткаченком підішли до автомобіля з боку водія, представились. Водій повідомив, що в нього зламані двері та щоб вони підійшли на іншу сторону. Підійшовши до автомобіля, пояснили водію причину зупинки транспортного засобу та вчинення останнім правопорушення. Після чого було почато розгляд адміністративної справи, але водій категорично відмовився пред`являти будь-які документи, які посвідчують особу. В агресивній формі почав виражатись нецензурною лайкою та погрожував працівникам поліції. В ході спілкування у водія були помічені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці, бліде обличчя, він неадекватно реагував на пропозицію надати документи. Зазначив, що після зупинки водій постійно знімав на камеру мобільного телефону, категорично відмовився надавати документи. Водію було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, з метою визначення алкогольного чи наркотичного сп`яніння, але він відмовився та намагався покинути місце події, тим самим намагався уникнувши адміністративної відповідальності, після чого, був зупинений. Було знайдено двох свідків та в їх присутності водію запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Водій почав зухвало себе поводити, виражався нецензурною лайкою, казав, що нікуди не поїде і відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого було складено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП та протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Під час оформлення матеріалів водій повідомив на «102» про пошкодження його автомобіля, з метою уникнення адміністративної відповідальності. Вказував, що має неприязне ставлення до працівників правоохоронних органів та суддів. Працівники слідчо-оперативної групи, які прибули за викликом водія, також пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, але останній також відмовився. СОГ було проведено огляд автомобіля та зафіксовані пошкодження. Щодо наявних пошкоджень автомобіля, йому не відомо про їх утворення та вони не мають відношення до цих пошкоджень.

Свідок ОСОБА_4 при апеляційному розгляді зазначила, що до цих подій вона ОСОБА_1 не знала, будь-яких стосунків з ним не підтримує. Її запросили працівники поліції бути свідком. Вони підійшли до ОСОБА_1 та працівники поліції запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння в присутності свідків. У працівників поліції був відповідний прилад. ОСОБА_1 відмовився та повідомив, що не буде нічого проходити, сів в автомобіль і не відкривав двері. Причину відмови від проходження огляду водій не повідомляв. Будь-яких неправомірних дій з боку працівників поліції по відношенню до водія не було. Крім неї на місці події був ще один свідок - дівчина. Вона написала письмові пояснення про те, що громадянин відмовився від освідування, в протоколі поставила свій підпис та поїхала з місця події. Зі змістом протоколу вона ознайомилась, письмові пояснення писала власноруч. Щодо наявності пошкоджень автомобіля, вона не звернула на це уваги. Щодо своєї присутності на місці події свідок пояснила, що вона їхала у своїх справах по тій же дорозі. Заздалегідь її ніхто не викликав. Працівників поліції, які оформлювали матеріал, вона того дня бачила вперше.

Свідок ОСОБА_3 в ході апеляційного провадження пояснила, що будь-яких відносин з ОСОБА_1 вона не підтримує та взагалі раніше не знала цю особу. Вона їхала у своїх справах, її зупинили працівники поліції та попросили бути свідком. В її присутності працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився та почав лаятись і виражатись нецензурно. Вона не чула, щоб водій повідомляв про причини відмови від проходження огляду. Будь-яких неправомірних дій з боку працівників поліції по відношенню до водія вона не помітила. Разом з цим, помітила, що у водія були червоні очі та його поведінка була неадекватна. Нею були надані письмові пояснення. Будь-яких пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 вона не бачила. Коли приїхали інші працівники поліції, вона вже покидала місце події. Раніше з працівниками поліції вона не була знайома, ніяких стосунків з ними не підтримує та її ніхто спеціально не викликав.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв доводи ОСОБА_1 , заявлені на свій захист, оскільки ці доводи спростовуються сукупністю досліджених доказів, вказаних в оскаржуваній постанові.

Висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на доказах досліджених під час судового розгляду, про які зазначалось вище.

Щодо доводів ОСОБА_1 про безпідставність зупинки його транспортного засобу, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підстави для зупинки транспортного засобу визначені статтею 35 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.35 вказаного Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: в т.ч. якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Матеріалами справи підтверджується законність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а доводи сторони захисту про протилежне спростовуються наявними у справі доказами.

Більш того, сам ОСОБА_1 не заперечував того факту, що проїхав на знак, який забороняє проїзд в тому місці, але зауважував лише на тому, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зробили те саме, коли з`явились на місце події.

Проте, вказані ОСОБА_1 обставини жодним чином не свідчать про незаконність зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Зокрема, з відеозапису убачається, що працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , останній намагався поїхати с місця зупинки, відмовлявся виходити з автомобіля та надавати документи, поведінка останнього свідчила про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтвердили і свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях та особисто при апеляційному розгляді.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що вказаний відеозапис є недопустимим доказом, оскільки здійснений з порушенням відповідної Інструкції, в матеріалах справи немає даних про те, яким саме технічним засобом були зроблені відеозаписи, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.

З самого відеозапису є очевидним, що він здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.

Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце та відносяться саме до цієї справи.

Вказаний запис не суперечить відтвореному при апеляційному розгляді відеозапису, наданому ОСОБА_1 .

При дослідженні матеріалів справи порушень з боку поліцейських не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 щодо незаконних дій працівників поліції також перевірені в установленому законом порядку Державним бюро розслідувань.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР №0000102, 15 червня 2021 року внесено відомості з кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України, на підставі звернення ОСОБА_1 про перевищення службових повноважень працівниками ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до постанови старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі Медведєва К.І. від 03 листопада 2021 року, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях співробітників відділу поліції №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Отже, доводи ОСОБА_1 під час досудового розслідування свого підтвердження не знайшли.

Відомості про скасування цієї постанови відсутні. Як зазначив ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, зазначену постанову до слідчого судді він не оскаржував, а звернувся зі скаргою до прокурора. Проте, підтвердження такого звернення та відомостей щодо результатів його розгляду суду не надано.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки наполягав на огляді в медичному закладі, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються вищевказаними доказами.

З цих же підстав суд обґрунтовано поставився критично до показань свідка ОСОБА_2 , яка є сестрою ОСОБА_1 , отже, є особою, зацікавленою у сприятливих для останнього результатах розгляду справи.

Те, що в подальшому - о 21-50 годині 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння та такого стану у нього не виявлено (згідно з висновком лікаря від 13 квітня 2021 року, який складений у цей день о 21:50 год.), не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Більш того, стосовно ОСОБА_1 складено протокол не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та поясненнями свідків, які останні підтвердили в суді апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння є безпідставними, з огляду на таке.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Як зазначено вище, у ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, поліцейськими виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, проте, останній відмовився від проходження такого огляду. Вказане підтверджується відеозаписом події, а також показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Доводи сторони захисту про те, що пояснення вказаних свідків викладені на бланку, не свідчить про недопустимість цих пояснень як доказів, з огляду і на те, що пояснення щодо обставин події, викладені свідками власноруч, що останні підтвердили безпосередньо в залі суду. Твердження сторони захисту про те, що письмові пояснення написані одним почерком суперечать матеріалам справи.

Більш того, вказані свідки підтвердили при апеляційному розгляді, що пояснення написані ними.

Доводи ОСОБА_1 про упередженість та зацікавленість свідків є лише припущеннями, оскільки об`єктивно нічим не підтверджуються.

На думку суду апеляційної інстанції, ставити під сумнів правдивість показань вказаних свідків, а також достовірність викладених в протоколі та доданих до нього матеріалах відомостей, жодних підстав немає.

Твердження сторони захисту про те, що працівник поліції не мав права проводити огляд алкотестером Драгер 6810 №0791 оскільки свідоцтво про реєстрацію на алкотестер Драгер 6810 дійсне лише до 10 лютого 2015 року, не є слушними.

Відповідно до протоколу та інших адміністративних матеріалів, складених щодо ОСОБА_1 , останній взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу так і у медичному закладі.

Отже, те, що до протоколу не було долучено документи на технічний прилад, не свідчить про неправильність складених матеріалів та безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Більш того, слід зазначити, що відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав законної сили 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки.

До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Цим Законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Згідно з Державним реєстром затверджених типів засобів вимірювальної техніки, газоаналізатори виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA Revalstraвe 1, 23560 Lubeck, Germany, мають сертифікат перевірки типу UA.TR.002 102-17 Rev.1 від 15 жовтня 2019 року, строк дії якого встановлено до 5 жовтня 2027 року.

Окрім того, згідно з Наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» (далі - Наказ), Газоаналізатор Drager Alkotest відноситься до переліку зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до Державного реєстру медичної техніки та виробів технічного призначення.

Вказаний газоаналізатор має свідоцтво про державну реєстрацію №14455/2014, у якого необмежений строк дії. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.

Таким чином, враховуючи викладене, працівник поліції має право проводити огляд за допомогою алкотестеру Драгер 6810. Проте, як свідчать матеріали справи, від проходження такого огляду ОСОБА_1 відмовився.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що суд не встановив фактичні обставини справи, суперечить змісту оскаржуваної постанови.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Цигиці Л.М. залишити без задоволення.

Постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 травня 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 316/870/21