Справа № 171/511/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2022 року м. Апостолове

Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Хоруженко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2021 року поліцейським СРПП ВП №8 КРУП ГУМП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого:

18.03.2021 року о 09-30 годині в м. Апостолове по вул. Робоча водій керував автомобілем Peugeot 605 днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 18.03.2021 року поліцейським СРПП ВП №8 КРУП ГУМП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого:

18.03.2021 року о 09-00 годині в м. Апостолове по вул. Робоча водій керував автомобілем Peugeot 605 днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, на законну вимогу інспектора СРПП №8 Гречко І.В. проїхати до ВП №8 для складання адміністративних матеріалів відмовився, чинив пасивний опір (казав що нікуди не поїде), за що передбачена відповідальність ст. 185 КУпАП.

Постановою суду 23.06.2021 року дані справи об`єднані у одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 18.03.2021 року він перебував у автомобілі Peugeot 605 днз НОМЕР_1 , автомобілем керував його знайомий ОСОБА_2 , на вимогу працівників поліції зупинились вони вийшли з авто, працівники поліції почали вимагати щоб він пройшов огляд, але він відмовився, так як автомобілем не керував, ОСОБА_2 погодився пройти огляд, але працівники поліції вимагали щоб огляд пройшов саме він.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за вказаних обставин не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що на момент зупинки транспортним засобом не керував.

У протоколах про адміністративне правопорушення вказано час вчинення правопорушення за ст. 185 КУпАП 09-00 година, час вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП 09-30 година.

При перегляді відеозапису на дисках, доданих до матеріалів справи встановлено, що на них не міститься запису щодо подій, які відбувались у зазначений час у протоколах час - 09-00 година 18.03.2021 року та 09-30 година 18.03.2021 року. Події щодо зафіксовані на диску відбувались, після 10-00 години 18.03.2021 року.

Таким чином, обставини щодо зазначені у протоколах, а саме, що «18.03.2021 року о 09-00 годині в м. Апостолове по вул. Робоча водій керував автомобілем Peugeot 605 днз НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, на законну вимогу інспектора СРПП №8 Гречко І.В. проїхати до ВП №8 для складання адміністративних матеріалів відмовився, чинив пасивний опір (казав що нікуди не поїде), за що передбачена відповідальність ст. 185 КУпАП. 18.03.2021 року о 09-30 годині в м. Апостолове по вул. Робоча водій керував автомобілем Peugeot 605 днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч 1 ст. 130 КУпАП», жодним наявним у матеріалах справи доказом не підтверджується.

Відповідно дост.256 КУпАПу протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Враховуючи те, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

За таких умов, протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ 545058 від 18.03.2021 року та протокол серії БД 255132 від 18.03.2021 року , складені щодо ОСОБА_1 неможливо визнати достатнім доказом, що на момент зупинки транспортного засобами працівниками поліції транспортним засобом керував ОСОБА_1 та вчинив правопорушення передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що обставини, які викладені в протоколах щодо ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя: Хоруженко Н. В.