П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Фахрієвої А.Б.

захисника: Лошкарьова Ф.А.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 29.06.2021 о 22:50 годині в м. Херсоні «парк Слави», керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав. Захисник під час судового розгляду не заперечував проти можливості проводити судовий розгляд за відсутності останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останнього. Присутність під час судового розгляду захисника слугуватиме меті забезпечення прав ОСОБА_1 .

Захисник Лошкарьов Ф.А. під час судового розгляду зазначив, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 до моменту складання протоколу керував транспортним засобом, про що ним одразу і було заявлено, проте не враховано представниками поліції. Автомобілем керував знайома ОСОБА_1 , присутність якої можна побачити і на відеозаписі, яким супроводжувалось складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння не відмовлявся, а наполягав на тому, щоб останній було проведено шляхом відібрання зразків крові, чого здійснено не було. Крім того вважав, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано не вірно, оскільки останній у 2019 році притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а відповідно протокол мав би складатись за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Просив провадження у справі закрити.

Позицію захисника фактично підтвердила і допитана судом свідок ОСОБА_2 , яка під час судового розгляду пояснила, що посвідчення водія вона не отримувала, проте 29.06.2021 на прохання свого знайомого ОСОБА_3 керувала автомобілем останнього та привезла всіх на набережну парку Слави. Коли покупались, то побачила автомобіль поліції поряд з їхнім автомобілем, повернувшись назад зрозуміли, що ОСОБА_3 висловлено претензію щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння, проте її слухати ніхто не хотів і її слова про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем до уваги прийняті не були.

Не зважаючи на заперечення захисника, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджена наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:

- свідченнями інспекторів поліції Жданова С.О. та ОСОБА_4 , які під час судового розгляду пояснили, що вони отримали повідомлення про те, що чоловік з ознаками алкогольного сп?яніння керує транспортним засобом на набережній біля парку Слави. Коли приїхали на місце, то люди, які там відпочивали підтвердили обставини виклику та вказали на автомобіль. Вони під`їхали ближче і побачили автомобіль «Mercedes-Benz», який розпочав рух, але тут же зупинився, оскільки скоріш за все побачив патрульний автомобіль. Коли вказаний транспортний засіб зупинився, то з водійського місця вийшов саме ОСОБА_1 і дійсно з ним було ще дві жінки, які намагались заперечити факт керування автомобілем саме ОСОБА_1

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №116537 від 29.06.2021, в якому викладені обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, а також засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України;

- відео-файлами з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які встановивши особу останнього та виявивши ознаки алкогольного сп?яніння, запропонували два альтернативні варіанти огляду. ОСОБА_1 погодився на огляд в умовах медичного закладу, де наполягав на взятті у нього саме аналізу крові, але від проходження огляду іншим способом відмовився.

При вирішенні питання винуватості ОСОБА_1 або її спростування, врахуванню підлягають наступні норми діючого законодавства.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так п. 2.5 ПДР України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії поліцейських в наведеній ситуації регламентовані також і нормами Наказу МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі по тексту Інструкції), відповідно до п. 2 розділу І якого огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. До ознак алкогольного сп`яніння віднесено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції).

Так з вищевикладених доказів вбачається, що поліцейськими були встановлені відповідні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці), про що можна зробити висновки і за змістом відеозаписів (окрім запаху з порожнини рота), а тому наведене мало своїм наслідком законну вимогу про проходження альтернативних варіантів огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. У свою чергу ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в умовах медичного закладу, де наполягав на відібранні у нього саме зразків крові на інші варіанти огляду не погодився.

Оскільки ж відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Враховуючи викладене представниками поліції було обґрунтовано розцінено дії ОСОБА_1 як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, що мало своїм наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи позицію захисника та показання свідка ОСОБА_5 щодо «некерування» транспортним засобом саме ОСОБА_1 , суд враховує таке.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Отже, за конструкцією норми ст. 130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, що керують транспортним засобом, а тому вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню, а в подальшому і доказуванню при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на ту обставину, що матеріали відеозаписів не містять відомостей про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mercedes-Benz», проте наведену обставину підтвердили допитані судом інспектори поліції. Показання свідка суд розцінює критично, оскільки остання не має водійського посвідчення, а з дослідженого судом відео хоча її присутність і вбачається, проте вона жодного разу не заявила про ту обставину, що керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz» і відповідних дій з цього приводу не вчиняла. Крім того, слід звернути увагу на ту обставину, що друга присутня на місці події жінка, пропонувала інспекторам поліції врегулювати питання добровільно, при цьому повідомила, що ОСОБА_1 далі не поїде.

Наведені обставини, а також обстановка в цілому, яка передувала огляду ОСОБА_1 на встановлення факту алкогольного сп?яніння, на переконання суду свідчить про те, що саме останній керував транспортним засобом «Mercedes-Benz».

З приводу позиції захисника щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 суд враховує таке. За частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. У свою чергу ОСОБА_1 востаннє був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП 17.12.2019 та в подальшому отримував посвідчення водій. Тобто станом на 29.06.2021 минув строк більше року, а тому жодних підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ознакою повторності немає.

Суд не погоджується із запереченнями захисника щодо порушення запропонованої процедури огляду в медичному закладі, під час якого безпідставно не забезпечено відібрання зразків крові, враховуючи наступне.

Відповідно до п. п. 8, 9, 12, 13 Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Отже, враховуючи вищенаведені положення Інструкції суд приходить до висновку, що беззаперечного обов`язку відібрання саме зразків крові немає. Навпаки під час огляду в медичному закладі допускається використання техніки, дозволеної МОЗ, тобто саме лікар визначає порядок та умови проведення огляду і лише за неможливості отримати в тому числі і біологічні зразки в останню чергу приймається рішення саме про дослідження крові.

Таким чином дії ОСОБА_1 свідчать про свідоме ухилення від проходження огляду на визначення стану сп?яніння, а його позиція фактично є обраним способом захисту, який свого підтвердження під час судового розгляду не знайшов та спростовується дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ставити під сумнів які підстав не вбачається.

Враховуючи викладене вище та правила, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

(Рахунок отримувача: UA0021001, Одержувач ГУК у м. Херсон обл. /Херсон обл./21081300, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Л.В. Валігурська