Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2318/21
Провадження № 3/273/73/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року суддя Баранівського районного суду Васильчук О. В. , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності міського голову Баранівської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 164-12 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

До Баранівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з додатками відносно міського голови Баранівської міської ради ОСОБА_1 за ч.2 ст.162-12 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, міський голова Баранівської міської ради ОСОБА_1 , вчинив правопорушення передбачене ч.2 статті 164-12 КУпАП, а саме в порушення вимог бюджетного законодавства в Баранівській міській раді за період з 01.12.2020 року та станом на момент виявлення порушення (01.11.2021 року) було включено до складу спеціального фонду бюджету Баранівської міської об`єднаної територіальної громади надходження з джерел, не віднесених до таких Бюджетним кодексом України та Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік та які повинні зараховуватись до загального фонду бюджету, а саме надходжень за послуги, що надавалися Баранівською міською радою, як бюджетною установою, які не відносяться до основної діяльності міської ради, внаслідок чого загальним фондом бюджету Баранівської міської об`єднаної територіальної громади за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження», недоотримано доходів в загальній сумі 864220,45 грн. (вісімсот шістдесят чотири тисячі двісті двадцять гривень 45 копійок), що є порушенням п.9 ст. 116 Бюджетного кодексу України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомлений, що підтверджується поштовим повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. На адресу суду направив письмові пояснення в яких свою вину заперечує, вказавши, що рішення про включення до складу спеціального фонду надходження за послуги, що надавалися Баранівською міською радою, приймалося не ним особисто, а на сесії Баранівської міської ради (рішення від 24.12.2020 року № 65). В письмовому поясненні додатково вказав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі.

З метою встановлення в діях ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164-12 КУпАП суддею досліджено наступні докази: протокол про адміністративні правопорушення №06/01/2021/пр. від 01.11.2021 (а.с. 3), пояснення ОСОБА_1 від 01.11.2021 року, витяг з Акту ревізії бюджету Баранівської міської об`єднаної територіальної громади та фінансово-господарської діяльності Баранівської міської ради з 01.01.2019 року по 31.06.2021 року №06-11-30/004 від 01.11.2021 року, акт фактичної перевірки (а.с. 5 6).

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ч. 2 ст. 164-12 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення. А саме: за включення недостовірних даних до бюджетних запитів, що призвело до затвердження необґрунтованих бюджетних призначень або необґрунтованих бюджетних асигнувань; порушення вимог Бюджетного кодексу України при здійсненні попередньої оплати за товари, роботи та послуги за рахунок бюджетних коштів, а також порушення порядку і термінів здійснення такої оплати; здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобов`язань, за відсутності підтвердних документів чи при включенні до платіжних документів недостовірної інформації, а також безпідставна відмова у проведенні платежу органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; порушення вимог Бюджетного кодексу України при здійсненні витрат державного бюджету (місцевого бюджету) у разі несвоєчасного набрання чинності законом про Державний бюджет України (несвоєчасного прийняття рішення про місцевий бюджет) на відповідний рік.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, також за включення до складу спеціального фонду бюджету надходжень з джерел, не віднесених до таких цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Об`єктом вказаного правопорушення є правові відносини, що виникають у процесі виконання державного та місцевого бюджетів, які регулюються Бюджетним кодексом України, Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік, нормативно-правовими актами органу місцевого самоврядування. Об`єктивною стороною правопорушення є дії суб`єкта, учасника бюджетного процесу, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачені частиною 1 статті 164-12 КУпАП, щодо використання бюджетних коштів в супереч їх цільовому призначенню або не дотриманні порядку проведення операцій з бюджетними коштами, як це встановлено чинним бюджетним законодавством. Суб`єктом правопорушення є посадова особа, яка є розпорядником бюджетних коштів, тобто бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків з бюджету. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявність вини у формі умислу або необережності.

Таким чином, на думку судді правопорушення вчинене ОСОБА_1 не відповідає ч. 2 ст. 164-12 КУпАП, відповідальність за якою настає саме за повторне вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою цієї статті протягом року після накладення адміністративного стягнення, оскільки, докази про це відсутні в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до

правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду якщо під час судового розгляду суд дійде висновку про недоведеність у діянні службової особи складу кримінального правопорушення, що інкримінувався їй органом досудового розслідування, а сторона обвинувачення не надасть доказів про наявність у діях цієї особи іншого, менш тяжкого складу кримінального правопорушення, то суд з власної ініціативи не повинен змінювати кваліфікацію дій особи (постанова ВС 243/1573/17 від 13.01.2021 року).

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-12 КУпАП, суд дійшов висновку про наявність в його діях іншого складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-12 КУпАП.

Разом з тим, у КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від11жовтня 2011року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 164-12 КУпАП на ч. 1 ст. 164-12 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 , та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 , у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-12 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Перекваліфікація судом дій ОСОБА_1 , не порушує його права та не змінює обставин правопорушення зафіксованих протоколом, які підтверджені належними й допустимими доказами дослідженими судом, узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові 243/1573/17 від 13.01.2021 року.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 164-12 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23,33,34,130 ч. 1,283,284 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-12 КУпАП та

накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень, у прибуток держави (Реквізити для сплати штрафу: код класифікації доходів бюджету: 21081100, рахунок: UA0006713, назва рахунку : Адміністративні штрафи та інші санкції, назва отримувача : ГУК у Житомирській області/ ТГ м. Баранівка/ 21081100, код отримувача : 37976485).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. (Отримувач коштів ГУК у Житомирській області/ТГ м Баранівка/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA 0006713, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з часу її винесення.

Суддя: О.В. Васильчук