Провадження № 3/522/2893/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2021 року серії ВАБ № 909065, 18.10.2021 р. біля 11:15 год. гр. ОСОБА_1 знаходився на вулиці біля будинку 117 по вул. М. Арнаутська, без документів, що посвідчують особу, чим порушив постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року.

Зазначена подія була кваліфікована співробітником поліції як правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик у судове засідання за адресою проживання, указаною у протоколі, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Був обізнаний про складення відносно нього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту ч. 2 ст. 268 КУпАП слідує, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Тому, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.

Згідно із приписами пункту 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за №1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Диспозиція частини першої статті 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що 18.10.2021 р. біля 11:15 год. гр. ОСОБА_1 знаходився на вулиці біля будинку 117 по вул. М. Арнаутська, без документів, що посвідчують особу, чим порушив постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року.

Однак, уповноваженою особою вищевказаних вимог Закону та Інструкції № 1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не дотримано, оскільки протокол не містить суті інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема, не містить посилання на пункт постанови Кабінету Міністрів України № 1236, що передбачає правила, порушення яких інкримінується ОСОБА_1 .

Нормами чинного законодавства не передбачено компетенції суду щодо зміни суті правопорушення, його редагування, збору доказів тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, суд дійшов висновку, що дані, які містяться у ньому, не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Інших належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 221, 247, 256, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Т. Ю. Федчишена