Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/214/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. з участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянку України, за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративну відповідальність, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 802395 від 29 грудня 2021 року, о 12:10 год., під час перевірки мангазину «АВС» по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , допущено порушення карантинних вимог, а саме: у закладі відсутнє маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 пп.1 п.9.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила обставини викладені в протоколі про адміністративне правопрушення, вину свою не визнала та пояснила, що усвідомлює відповідальність за порушення протикарантинних вимог, а тому у магазині наявні і урни для збору використаних засобів індивідуального захисту і маркування для перебування в черзі. Відомості відображені у протоколі про адміністративне правопрушення не відповідають дійсності.

Просила закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків. Так, ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Крім того, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є уповноважена особа суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 55 Господарського Кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суд також враховує, що згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейським було порушено вимоги ст.255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або перебуває у трудових відносинах з особою, яка являється керівником чи власником магазину, матеріали не містять документів поте, що посадовими обов`язками закладу покладено на ОСОБА_1 забезпечення магазину протиепідемічними заходами, тобто, що саме вона повинна нести адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, порушення яких їй інкримінують.

Окрім того, як вбачається з протоколу відносно ОСОБА_1 у такому відсутні письмові пояснення свідків щодо правопорушення, що має суттєве значення при розгляді матеріалів справи та прийнятті рішення. Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом». Судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 251, 256, 280, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

СуддяВ. В. Леньо