П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Вайнраух Л.А. розглянула матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, адреса реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_1 ,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №677905 від 23.11.2021, 11.11.2021 о 10-30 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, зателефонував їй на мобільний телефон та висловився в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

У судові засідання у справі, призначені на 06.12.2021 на 09-00 годину, 11.01.2022 на 16-00 годину, 27.01.2022 на 08-20 годину ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце проведення належним чином (засобами поштового зв`язку та мобільного зв`язку за телефонним номером, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення), про причини неявки суд не сповіщав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від ОСОБА_1 не надходило.

06.12.2021 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява, за змістом якої він зазначає, що даний протокол є необґрунтованим, дії поліції неправомірними. Вказує, що через декілька діб після події, дата якої вказана у протоколі, до нього приїхали представники поліції та склали відносно нього протокол, не розбираючись в ситуації.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Разом з тим, ч.2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ст.173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, вжиття всіх можливих заходів для своєчасного виклику особи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Проте, у судовому засіданні 27.01.2022 була присутня потерпіла ОСОБА_2 , яка вказала, що ОСОБА_1 за адресою її мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , 11.11.2021 о 10-30 годині не знаходився, а телефонував їй на мобільний телефон.

Всебічно вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення потерпілої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя встановила, що вина ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, з огляду на наступне.

За змістом ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За положеннями ст. 7, 9 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розглянувши вказаний адміністративний матеріал, суддя дійшла висновку про те, що в порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі не вірно зазначене місце вчинення адміністративного правопорушення, яке має бути чітко встановлено особою, якою складено протокол за результатами виявлення правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 11.11.2021 о 10-30 годині ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме, зателефонував їй на мобільний телефон.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та копії паспорта потерпілої ОСОБА_2 за вказаною вище адресою проживає саме потерпіла. Крім того, потерпіла пояснила, що дійсно за вказаною адресою у визначений у протоколі про адміністративне правопорушення час ОСОБА_3 не перебував.

Крім того, суд бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_3 , наведені у протоколі про адімністративне правопорушення від 11.11.2021 та пояснення, які він скерував до суду 30.11.2021, за змістом яких він провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, та зазначає, що вказані у протоколі обставини не відбувалися.

Належних та допустимих, а також достатніх доказів на противагу вказаним поясненням до суду не надано.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини, наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (заява №16347/02, рішення від 09.06.2011, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, рішення від 30.05.2013, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є підставою для притягнення особи до відповідальності та одним із засобів доказування (ст. 251 КУпАП), крім іншого переліку доказів, наведених у вказаній нормі.

Таким чином, з урахуванням наведеного, дії ОСОБА_3 , відображені у протоколі, об`єктивної сторони правопорушення не утворюють, оскільки місце вчинення правопорушення під час складання протоколу не визначено.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю. Застосування положень ст.38 КУпАП за наведених обставин виключається.

Керуючись ст.7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік