ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/105/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

захисника ОСОБА_1 адвоката Демковича В.Ю.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Демковича В.Ю., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 24.11.2021 року о 21 год. 05 хв. в місті Тернополі по вул. Текстильна керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння,а саме різка зміна забарвлення шкіри, неприродна блідість обличчя, дуже звужені зіниці, які не реагують на світло, від походження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР на місці зупинки водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Демкович В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає постанову суду першої інстанції такою, що винесена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а також ігноруванням практики Європейського суду з прав людини.

Вказує, встановлені судом обставини та висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що зумовлено неповнотою дослідження доказів. та упередженістю суду.

Зазначає, що відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не фіксують руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і будь-які інші докази, які б підтверджували виконання ОСОБА_1 функцій водія транспортного засобу, а також рух такого транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

Вважає, що працівниками поліції безпідставно зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки правил дорожнього руху він не порушував. У зв`язку з цим, стверджує про безумовну недопустимість усіх інших доказів по справі, які були зібрані поліцейськими за наслідком зупинки транспортного засобу всупереч положень ст.35 Закону України "Про національну поліцію".

Звертає увагу на недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735(надалі - "Інструкція").

Всупереч вказаних нормативних актів, вимога поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння базувалася не на наявності у ОСОБА_1 ознак такого сп`яніння, а у зв`язку із встановленням інформації, що раніше він притягувався до адміністративної відповідальності за вживання наркотичних засобів.

На думку апелянта, суд першої інстанції не дотримався принципу презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вина його підзахисного в силу наведених ним доводів є недоведеною.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 05 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Демковича В.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 .

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, стверджуючи у рапорті на ім`я начальника управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про наявність у ОСОБА_1 явних ознак наркотичного сп`яніння та відмову останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, всупереч вимог ст.266 КУпАП, не відсторонили його від керування транспортним засобом, що, в свою чергу ставить під сумні достовірність їх тверджень про такий стан водія транспортного засобу.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції, зупинивши його транспортний засіб, не повідомили, що у нього є ознаки сп`яніння, а лише через деякий час, з`ясувавши у своїй базі даних, що в 2019 році він притягувався до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого він не відмовлявся, але в процесі розмови з поліцейськими відмовився від такого огляду.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно п.4 Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п.12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Виходячи із системного аналізу нормативно-правових актів, якими регламентовано порядок проведення огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський, встановивши наявність підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, повинен назвати особі наявні у неї ознаки сп`яніння, як підставу для проведення відповідно огляду.

Як слідує зі змісту постанови Тернопільського міськрайонного суду від 05 січня 2022 року, суд, дослідивши матеріали відеофіксації нагрудних камер поліцейських (пристрою DSJX 0006129), на яких зафіксовано обставини, які інкримінуються ОСОБА_1 , констатував, що "...працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та водію запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння".

Проте, дослідження як доказу відеозапису з нагрудних камер поліцейських судом апеляційної інстанції, свідчить про невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи.

Зокрема, як слідує з дослідженого відеозапису, працівник поліції, не називаючи ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, поцікавився, чи вживав він алкогольні напої і отримавши негативну відповідь, сказав деякий час зачекати та повернувся в автомобіль патрульної поліції. В подальшому, з`ясувавши чи були раніше у ОСОБА_1 проблеми, пов`язані з наркотичними засобами, запропонував останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що водій відразу ж погодився, але в процесі розмови з поліцейським вирішив від нього відмовитися.

При цьому, ознак наркотичного сп`яніння, які могли бути підставою для проведення відповідного огляду та які в подальшому були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, працівники поліції ОСОБА_1 називали.

Таким чином, виходячи із змісту розмови між ОСОБА_1 та працівниками поліції, вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння пов`язана не з наявністю у нього ознак такого сп`яніння, а виключно з фактом його попередньої причетності у 2019 році до правопорушення, пов`язаного з наркотичними засобами.

Окрім того, з матеріалів відеозапису, який досліджувався судом апеляційної інстанції, ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , наведених у протоколі про адмінправопорушення, не вбачається, а з урахуванням того, що водій не був відсторонений від керування транспортним засобом, зазначені поліцейським ознаки є сумнівними.

Аналізуючи досліджені судом докази, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення ОСОБА_1 суперечать приписам ст.266 КУпАП.

Із змісту положення ч. 5 ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки вказані обставини є підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не дає оцінку іншим доводам апелянта, викладених в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Демковича В.Ю. - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя