ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/365/21 Головуючий суддя І інстанції Сеник О.С.
Апеляційне провадження № 33/818/332/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 травня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 рока.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 02.03.2021 о 22 год. 45 хв. в м. Богодухів по вул. В. Сахна, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із застосування ст.130 КУпАП в редакції 17.03.2021 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не керував транспортним засобом, оскільки був раніше позбавлений прав за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 09.10.2020 року у справі №613/452/20. 02.03.2021 року автомобілем «Форд Транзіт» керував його товариш - ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 знаходився на пасажирському сидінні. Після того, як автомобіль заглох, ОСОБА_2 вирішив піти додому за ємкістю для пального, а ОСОБА_1 залишився на місці зупинки транспортного засобу. В цей момент до ОСОБА_1 під`їхали працівники поліції, яким він розповів ситуацію, що сталася, але вони стали вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння та погрожували кримінальною відповідальністю, а коли камери виключили, погрожуючи зброєю, змусили сісти до них у службовий автомобіль, та відвезли до Богодухівського РВП. Доказів на підтвердження того, що він керував автомобілем, матеріали справи не містять. Судом першої інстанції прийнято упереджене рішення, безпідставно не допитано ключових свідків, ОСОБА_2 та особу, яка телефонувала на лінію «102».

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28.05.2021 року, оскільки він не був присутнім під час судового розгляду в суді першої інстанції та отримав копію постанови лише 09.06.2021 року, у зв`язку з чим вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги - поновленню.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , який є автором апеляційної скарги та був належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, про свідчить його власноручний підпис у зворотному повідомленні про отримання останнім 18.09.2021 року судової повістки (а.с.88), не з`явився та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав до канцелярії Харківського апеляційного суду.

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28.05.2021 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної додаткової можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За таких обставини, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі апелянта, який без поважних причин не з`явився до суду апеляційної інстанції та не надав клопотань про відкладення апеляційного розгляду, з урахуванням та в межах доводів, які містяться в апеляційній скарзі, і наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року), судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом та його захисником не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв в своїй апеляційній скарзі будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків чи працівника поліції.

З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Зокрема, винна ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, підтверджується відомостями наступних доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 162178 від 02.03.2021 року (арк. 2); направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП Богодухівська ЦРЛ від 02.03.2021 року (арк.4); письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.03.2020 року (а.с.9, 10); протоколі огляду та затримання транспортного засобу від 02.03.2021 року (арк.7); копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та копієї довіреності від 22.03.2021 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1-186 (арк.12, 15); на відеофайлі «0-02-0a-8f6115bd09a91740e7afa2b45ba92a605c0478a3018e7078bca07d03afc2bad9_dac70163», який міститься на долученому до матеріалів справи оптичному носії інформації (арк.16); копії постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 09.10.2020 по справі № 613/1063/20 (арк.6); повідомлення Територіального сервісного центру №6343 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ) від 03.03.2021 за №31/20/3-124 (арк.5); копії постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 837464 від 02.03.2021 року (арк.8).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 162178 від 02.03.2021 року, який складений у відповідності до вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, 02.03.2021 о 22 год. 45 хв. в м. Богодухів по вул. В. Сахна, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ» водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП

Належить врахувати, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії цього протоколу та внесення до нього будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції.

З відеозапису, який зафіксований на відеофайлі «0-02-0a-8f6115bd09a91740e7afa2b45ba92a605c0478a3018e7078bca07d03afc2bad9_dac70163», вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Крім того, під час пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння будь-яких зауважень щодо дій представників поліції не заявляв та не заперечував, що саме він керував транспортним засобом (арк. 16).

Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу. Також ОСОБА_1 не надано відомостей про внесення відомостей до ЄРДР за фактом порушення кримінального провадження щодо перевищення працівниками поліції своїх службових повноважень при складанні адміністративного матеріалу у цій справі.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими та у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави ставити під сумнів відомості, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 162178 від 02.03.2021 року.

Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, також підтверджуються іншими по справі доказами, що містяться у:

- направленні на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП Богодухівська ЦРЛ від 02.03.2021 о 22 год. 55 хв. (а.с.4);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02.03.2020 року, якими підтверджується факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» та в медичному закладі охорони здоров`я КНП «Богодухівська ЦРЛ», а також наявність у ОСОБА_1 різкого запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і порушення мови. Також зазначено, що ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис у адміністративному протоколі та давати будь-які пояснення. Після складення працівниками поліції адміністративного протоколу ОСОБА_1 у голос ознайомлено з його змістом (а.с.9, 10);

- копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5943 02.08.2019 транспортний засіб марки, моделі «Ford Transit», 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 (арк.12);

- копією довіреності від 22.03.2021, посвідченої державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори, зареєстрованої в реєстрі за № 1-186, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) та користуватися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5943 02.08.2019 транспортним засобом марки, моделі «Ford Transit», рік випуску 1986, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.14);

- копії постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 09.10.2020 по справі № 613/1063/20, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.6);

- повідомленні Територіального сервісного центру №6343 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ) від 03.03.2021 за №31/20/3-124, за даними Єдиного державного реєстру МВС станом на 03.03.2021 гр. ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 кат. «А, В, С» від 21.06.2006. На даний час посвідчення водія вилучене за ст. 130 ч. 1 «Керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння» з 17.03.2020 строком на 12 місяців, та з 09.10.2020 строком на 12 місяців та знаходиться на зберіганні в ТСЦ № 6343 РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області (а.с.5);

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 837464 від 02.03.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Як зазначено у постанові, 02.03.2021 о 22 год. 45 хв. в м. Богодухів по вул. В. Сахна, 43, ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , не маючи права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Богодухівським районним судом від 09.10.2020 строком на 12 місяців. У вказаній постанові наявний підпис ОСОБА_1 про отримання копії постанови (арк.8);

- відеозаписі фіксації обставин правопорушення, наданих Управлінням патрульної поліції в Харківській області, на якому зафіксовано факт того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, а також медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в Богодухівській ЦРЛ, від чого водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків (а.с.16).

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків, які були відібрані під час його складання, а також інших вищезазначених письмових доказів. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами апелянта, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.2 ст.130КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на допущену описку в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, а саме зазначення судом у обставинах, які встановлені за наслідками судового розгляду цієї справи, про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» ПДР України, які підлягають виправленню з дотриманням вимог ст.283 КУпАП.

Керуючись статтями 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 травня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 травня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на допущену описку в мотивувальній частині постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 травня 2021 року щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9«а» ПДР України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков