ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/101/22 Справа № 214/5053/21 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю прокурора Мануйленка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, не працюючого, не одруженого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Мотивуючи своє рішення районний суд зазначив, що ОСОБА_1 , звільнившись з посади слідчого СВ Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, будучи суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, перед звільненням, за наступних обставин. Так, наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області Щадила А. від 07.09.2020 за №243 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Наказом №76 о/с від 15.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого за власним бажанням. Відповідно до підпункту «з» пункту першого частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія цього закону та є особою, яка згідно з приміткою до статті 56 Закону України «Про запобігання корупції», займає відповідальне та особливо відповідальне становище. Як наслідок, згідно із абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, абзацом першим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, який з 15.02.2021 припинив виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00 год. 00 хв. 06.03.2021, однак подав її лише 24.03.2021 о 01-40 год., при цьому жодних дій щодо заповнення декларації у встановлений строк останній не вчиняв. Поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_1 вчасно подати декларацію перед звільненням, не встановлено. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав декларацію перед звільненням, що є порушенням вимог абзацу першого частини другої ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, остільки вважає пропущеним з поважних причин.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог щодо повного та всебічного розгляду справи, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. Визнаючи його винним за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставини справи, не навів жодного доказу на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про визнання його винуватим у вчиненні правопорушення.

Вважає, що 07.10.2021 року, під час судового засідання, ОСОБА_1 надав суду та прокурору пояснення, що не мав жодного умислу на приховування будь-яких відомостей, що зазначені в декларації, оскільки ним також подавалися декларації за попередні роки і ніяких змін ця декларація не зазнала, а отже в нього не було прямого умислу на неподання декларації чи тим більш приховування якого-небудь майна.

На його думку, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, що датою виявлення правопорушення вказано 10.06.2021 року. Але, вважає таку позицію особи яка склала протокол, хибною оскільки 23.03.2021 року, НАЗК було отримано Повідомлення про факт неподання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме те, що було встановлено факт неподання ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме перед звільненням за 2021 рік. Дата прийняття вхідної кореспонденції цього повідомлення є 23.03.2021 що проставлена на нижній частині аркуша паперу повідомлення, отже з цієї дати починає спливати 6-ти місячний строк для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи вжиті заходи, спрямовані на забезпечення явки в апеляційний суд особи, що притягується до адміністративної відповідальності, клопотання останнього про проведення судового засідання без його участі, думку прокурора, суд вважає за можливе провести засідання апеляційного суду за відсутності ОСОБА_1 .

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Перевіряючи доводи клопотання про поновлення строку, то апеляційний суд вважає, що він пропущений з поважної причини, оскільки про ухвалене рішення суду йому стало відомо лише 17 жовтня 2021 року з сайту Судової влади, та копії постанови йому не було направлено, тому строк на оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу розглянути по суті.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вимоги зазначених вище норм було виконано у повному обсязі.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 було визнано винним та піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що є правопорушенням пов`язаним з корупцією, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав декларацію перед звільненням, що є порушенням вимог абзацу першого частини другої ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

Положення ст. 49 Закону України «Про запобігання корупції» встановлюють обов`язок державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, а також юридичних осіб публічного права перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють, відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Під час апеляційного перегляду встановлено, 07.09.2020 року ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого слідчого відділення Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

15.02.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого за власним бажанням.

Будучи суб`єктом декларування, ОСОБА_1 , який з 15.02.2021 року припинив виконання функцій держави, зобов`язаний був подати декларацію перед звільненням не пізніше 00 год. 00 хв. 06.03.2021 року, однак подав її лише 24.03.2021 року о 01.40 год.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, посади особи органів державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про запобігання корупції» (далі Закону) визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень, деталізує відповідні положення нормативно-правових актів, що передбачають відповідальність за правопорушення, пов`язані з корупцією із конкретизацією саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації таких діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Диспозиціями ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність в даному випадку за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зазначене правопорушення починаються з дня коли суб`єкт декларування повинен був подати, але не подав декларацію, та триває до припинення правопорушення суб`єктом декларування, тобто до дня подання останнім декларації з порушенням встановлено законом строку.

Оскільки склад адміністративного правопорушенн, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, то для наявності об`єктивної сторони такого правопорушення закон вимагає встановлення лише діяння (дії або бездіяльність).

Для встановлення ознак складу цього правопорушення необхідно підтвердження одночасно ознак таких двох обставин: 1) наявність акту несвоєчасного подання е-декларації; та 2) відсутність поважних причин щодо неподання е-декларації у визначений законом строк.

У зв`язку з чим, адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, є виявленим з дня коли про його вчинення суб`єктом декларування стало відомо посадовим особам компетентного органу, яким є національна поліція, що встановлюється при судовому розгляді справи в кожному окремому випадку, за наявними процесуальними документами.

Порушення справи та адміністративне розслідування є початковою стадією, яка направлена на встановлення самої події правопорушення, обставин правопорушення, їх фіксацію та кваліфікацію. Підставою для порушення є вчинення особою діяння, яке містить ознаки такого правопорушення. Приводом для порушення адміністративної справи може бути: заява (письмова або усна) свідків, потерпілих та інших громадян; повідомлення посадових осіб, адміністрації підприємств, судово-слідчих органів; повідомлення преси, повідомлення громадських організацій; безпосереднє виявлення порушення уповноваженою особою.

Частиною 7 статті 12 Закону України «Про корупцію» передбачено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду в порядку, визначеному Національним агентством.

Згідно вимог ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інш.

Отже, протокол про вчинення адміністративного правопорушення є головним документом на всіх стадіях провадження, який не тільки закріплює факт правопорушення та є підставою для його розгляду, але й містить всю інформацію про правопорушення.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що датою спливу 6- ти місячного строку притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є 23.03.2021року, тобто дата отримання НАЗК Повідомлення про факт неподання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а не дата складання протоколу про адміністративне правопорушення - 10.06.2021 року, не є слушними та не заслуговують на увагу.

Таким чином, давши аналіз зібраним у справі доказам у їх сукупності, та належним чином їх оцінивши, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначеного в постанові правопорушення, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки останній своєчасно не подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оскільки на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли вказані строки, то відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дійшовши до висновку про неможливість застосування, відносно ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ч.1 ст. 172 - 6 КУпАП, у зв`язку з закінчення встановлених ст. 38 КУпАП строків застосування адміністративного стягнення, та виходячи з вимог п.7 ст. 247 КУпАП, вважає необхідним провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. і стягнуто судовий збір в сумі 454 грн. - скасувати.

На підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д.Коваленко