ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/184/22 Справа № 202/3929/21 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: захисника Носова В.І., потерпілого ОСОБА_1 , переглянувши апеляційну скаргу останнього, на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, якою стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито провадження за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 04 червня 2021 року о 15 годині 10 хвилин, у м. Дніпро на перехресті вул. Макарова та вул. Будівельників, керуючи транспортним засобом Skania д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Krone д/н НОМЕР_2 , під час здійснення маневру не переконався в його безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом BMW д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди місце скоєння ДТП залишив. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.10, 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою суду від 03 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_2 закрито провадження за ст. 124 КУпАП, у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Приймаючи рішення суд зазначив, що на час розгляду матеріалів справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду змінити та в мотивувальній частині визнати факт вчинення порушення ОСОБА_2 п.п.2.10, 10.1 ПДР України. В іншій частині постанову залишити без змін.

Також просить поновити строк, так як повний текст постанови було отримано 06 грудня 2021 року, а враховуючи, що першу апеляційну скаргу було подано в десятиденний термін, яку було повернуто, тому строк пропущений з поважної причини.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що дійсно на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, однак суд І інстанції повинен був встановити винність або невинність особи стосовно, якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки закриття провадження через закінчення строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною, що підтверджується практикою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 686/4557/18.

В запереченні захисник Носова В.І. зазначає, що ОСОБА_1 не є особою, яка може подавати апеляційну скаргу, оскільки не є власником автомобіля, та йому не заподіяно фізичну і моральну шкоду. При цьому захисник вважає, що підстав для поновлення строку не має, оскільки ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, тому строк необхідно відраховувати з дати прийняття постанова, а не її отримання. Крім цього зазначає, що вимоги апелянта не узгоджуються з положеннями ст. 294 КУпАП, та суд не має права визнавати особу винною із одночасним закриттям провадження. Разом з цим зазначає, що матеріалами справи не доведено вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник Носова В.І. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників перегляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання чи подана апеляційна скарга належною особою, то апеляційний суд враховує вимоги ст. 269 КУпАП, що потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Оскільки ОСОБА_1 був водієм автомобіля BMW, який відповідно до схеми ДТП отримав пошкодження, тому можливо дійти до висновку, що останній отримав душевні страждання, тому його слід віднести до потерпілого та особи, яка має право на подачу апеляційної скарги.

Перевіряючи клопотання про поновлення строку, то апеляційним судом встановлено, що рішення суду було винесено 03 грудня 2021 року, а вперше апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 13 грудня 2021 року, тобто в десятиденний термін, передбачений ст. 294 КУпАП, яка була повернуто з тих підстав, що не підписана. Після виправлення помилки ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, у звязку з чим апеляційний суд вважає, що строк на оскарження слід поносити та переглянути апеляційну скаргу.

Висновок, викладений у постанові Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді відносно ОСОБА_2 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, в апеляційній скарзі потерпілого не заперечується.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності однієї з обставин, передбачених цією статтею, у тому числі, і у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Чинними нормами КУпАП дійсно не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказане питання необхідно вирішувати, виходячи з аналізу чинних процесуальних норм КУпАП, а також керуючись положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження. Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Апеляційний суд вважає, що питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо обставина, передбачена п. 7 ст. 247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то закриття провадження є можливим без вирішення питання про встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Якщо особа заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводить свою невинуватість, не заявляє відповідних клопотань про закриття провадження та/або не погоджується на закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, то закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення без з`ясування питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення є неприпустимим.

У справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 останній спочатку заперечував проти своєї винуватості, тобто наполягав на реабілітуючих обставинах. Однак в день прийняття рішення захисник Носова В.І. в інтересах ОСОБА_2 подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 42-44), що свідчить про згоду останніх можливості закриття провадження з нереабілітуючих обставин. Така позиція підтверджується й тим фактом, що апеляційну скаргу ні ОСОБА_2 , ні захисник Носова В.І. не подавали, тобто вони погодилися з рішенням суду.

Отже, суд І інстанції врахувавши наявність клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, та встановивши, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у справі.

При цьому, як видно з оскаржуваної постанови судді, фактичні обставини справи суддею не перевірялись, оскільки обставини справи у постанові викладені з посиланням на матеріали справи відповідно до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Також не перевірялись обставини щодо наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення, не викладені відповідні висновки щодо зазначених обставин, а також відповідне рішення з приводу згаданих обставин щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з нереабілітуючих підстав без перевірки наявності обставин, які могли б бути підставою для закриття провадження з реабілітуючих підстав, на думку апеляційного суду не є порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності подала відповідне клопотання про закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для зміни постанови суду І інстанції про закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 та визнання його винним, як про це просить ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд враховує й практику Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18), згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_1 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди не позбавлений можливості звернутись за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року, якою стосовно ОСОБА_2 закрито провадження за ст. 124 КУпАП, у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький