Провадження № 3/127/9356/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 11.11.2021 о 15.47 год. по вул. А. Шептицького в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриття, порушення мови, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що він автомобілем не керував, а знаходився лише у його салоні, поки чекав на водія батька, який відійшов у своїх справах. Про це він повідомляв і працівникам поліції, однак останні його не слухали.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що водій керує автомобілем марки Toyota у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим було зроблене відповідне орієнтування. Здійснюючи патрулювання, вони виявили автомобіль згідно з орієнтуванням, який рухався на великій швидкості. Він з напарником розвернувся і поїхав у зворотному до їхнього руху напрямку і через деякий час вони виявили зазначене авто, яке заїхало на парковку магазину. Водій від огляду на стан сп`яніння відмовився. Відео з реєстратора, на якому зафіксований рух автомобіля не зберіглося. Коли вони під`їхали, автомобіль марки Toyota вже стояв.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що дату він не пам`ятає, він був на роботі, до нього зайшов син і попросив підвезти. Він взяв свій службовий автомобіль марки Toyota, який належить ТОВ «ВКФ Поділля ЛТД» і поїхав з сином у напрямку села Бохоники. Коли він виїжджав з офісу, до нього зателефонував товариш, щоб він підвіз інструмент, тому він зупинився біля магазину «Україночка», пересів у автомобіль товариша і поїхав за інструментом. Коли він через деякий час повернувся до магазину, була поліція, яка з ним говорити відмовилась. Він надав документи на автомобіль і йому дозволили його забрати.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 , складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 11.11.2021 о 15.47 год. ОСОБА_1 , виявляючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриття, порушення мови, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився. ОСОБА_1 в судовому засіданні наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння не заперечував, однак заперечував факт здійснення керування транспортним засобом. На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 клопотав про виклик і допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який працює у товаристві, якому і належить автомобіль, за керування яким на нього ( ОСОБА_1 ) складений протокол про адміністративне правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до матеріалів справи надані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2021 (далі Направлення), витяг реєстрації повідомлення про вчинення правопорушення (далі Повідомлення), рапорти поліцейських взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області Щербицького Б. та ОСОБА_4 (далі Рапорти), а також запис з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

З Повідомлення випливає, що 11.11.2021 о 15.24 на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що в селі Бохоники Вінницького району водій автомобіля марки Toyota, д.н. НОМЕР_2 рухається у стані сп`яніння. Також із зазначеного Повідомлення випливає, що прибувши на місце виклику, автомобіль згідно з повідомленням виявлений не був, тому поліцейські зателефонували до заявника для встановлення детальнішого місця перебування зазначеного автомобіля, однак останній повідомив, що йому це не відоме, від повідомлення своїх персональних даних заявник відмовився.

За клопотанням ОСОБА_1 суд витребував звукозапис повідомлення по лінії «102», однак суд отримав повідомлення, згідно з яким надати такий запис не представляється за можливе, оскільки УПП не є розпорядником зазначеної інформації.

ОСОБА_1 як на підставу для закриття провадження у справі посилався на те, що у Повідомленні зазначено, що водій керував автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_2 , а згідно з наданими суду матеріалами протокол був складений за фатом здійснення керування автомобілем марки марки Toyota, д.н. НОМЕР_1 . Однак, неузгодженість відомостей щодо номерного знаку, на яку посилався ОСОБА_1 , не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки протокол складений за фактом відмови останнього від огляду на стан сп`яніння за наявності у нього відповідних ознак.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як суд зазначив вище, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 11.11.2021 о 15.47 год. здійснював керування транспортним засобом автомобілем марки Toyota, д.н. НОМЕР_3 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння. У протоколі наведені ознаки виявленого у ОСОБА_1 сп`яніння, які відповідають ознакам, наведеним у пункті 3 розділу І Інструкції. Зі змісту згаданого протоколу також випливає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. На підтвердження зазначених обставин до протоколу наданий Запис. Як слідує з оглянутого в судовому засіданні Запису, ОСОБА_1 не заперечував наявності в нього ознак сп`яніння, однак заперечував факт керування транспортним засобом.

Оцінюючи зазначені доводи ОСОБА_1 , суд враховує, що вони узгоджуються з відомостями, які ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, які зафіксовані на Записі. Крім того, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що син прийшов до нього на роботу і попросив підвезти, а по дорозі він зупинився біля магазину і пересів у автомобіль товариша, щоб завезти тому необхідні інструменти. Суд також враховує, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що він з напарником виявив автомобіль згідно з орієнтуванням, який рухався у зустрічному напрямку, тому вони розвернулись і поїхали у зворотному до їхнього первинного руху напрямку і в подальшому виявили автомобіль біля магазину. Зазначені показання свідка ОСОБА_2 щодо розташування автомобіля марки Toyota узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3 . При цьому суд також враховує, що свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що відеозапис з реєстратора службового автомобіля, яким був би зафіксований рух автомобіля марки Toyota, не зберігся. Свідок також зауважив, що коли вони під`їхали, автомобіль марки Toyota вже стояв.

Отже, оглянуті в судовому засіданні відеозаписи узгоджуються з показаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Саме тому суд вважає, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та інші докази у справі мають бути оцінені у їх сукупності.

Як суд зазначив вище, склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП має місце у разі: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надані суду матеріали свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у зв`язку з відмова особи, яка керує транспортним засобом, тобто ОСОБА_5 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 в судовому засіданні факту наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння не заперечував, тому суд дотримання процедури направлення останнього на огляд на встановлення стану сп`яніння не перевіряв. Натомість ОСОБА_1 в судовому засіданні зауважив, що він автомобілем не керував, а керування автомобілем здійснював ОСОБА_3 , який працює у товаристві, якому і належить зазначений вище автомобіль. Зазначені твердження ОСОБА_1 узгоджуються з показаннями ОСОБА_3 , відомостями щодо реєстрації транспортного засобу, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а також частково з відомостями, зафіксованими на Записі. Натомість в судовому засіданні встановлено, що 11.11.2021 о 15.47 год. зазначеним вище транспортним засобом керував ОСОБА_3 . Надані суду матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_3 виявляв ознак алкогольного сп`яніння, натомість з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що автомобіль був переданий саме ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт здійснення ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а отже і не підтверджена його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: