ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 312/388/21

провадження № 3/312/26/2022

03 лютого 2022 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 1 Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Великобілозерського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 680732 від 22.12.2021 року зазначено, що 09 листопада 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилини, ОСОБА_1 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 стукав у вікна та двері, а також висловлювався нецензурною лайкою та образливими словами на адресу дітей, чим порушив спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не визнав, проти фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, заперечує. При цьому пояснив суду, що 09 листопада 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилини він приїхав до домоволодіння АДРЕСА_2 і зайшов на подвір`я даного домоволодіння. Наблизившись до будинку, він постукав у вікна і погукав свого сина ОСОБА_2 , який в той час знаходився у будинку. При цьому, нецензурною лайкою та образливими словами на адресу будь-кого він не висловлювався, протиправні дії не вчиняв. В той же час, двері йому не відчинили і з будинку ніхто не вийшов. Після чого він залишив територію домоволодіння.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 , яка являється мамою потерпілого малолітнього ОСОБА_4 і проживає у вказаному вище будинку, пояснила, що 09 листопада 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилини їй на мобільний телефон подзвонила ОСОБА_5 , яка заходилась в будинку АДРЕСА_2 разом з її дітьми ОСОБА_2 і ОСОБА_6 , і повідомила, що ОСОБА_1 стукає у вікна і просить відчинити двері. Після чого вона швидко направилась додому. Між тим, ОСОБА_1 вона не застала. Згодом вона звернулась до відділення поліції з відповідною заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши наведене, врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до наступних висновків.

За правовою нормою статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративними правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог п.п. 2), 4) ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно положень статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Тобто, з диспозиції вказаної статті вбачається, що об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини, що складаються у сфері громадського порядку, роботи підприємств, установ та організацій, а безпосереднім об`єктом протиправного посягання є громадський порядок та спокій громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Основним елементом об`єктивної сторони є спосіб вчинення адміністративного правопорушення, який характеризується нецензурною лайкою, образливим чіплянням до громадян чи іншими діями.

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення, а саме - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів тощо.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цією статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, а також явною неповагою до моральних засад суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що події сталися на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , що не є громадським місцем.

Дані обставини підтверджуються, зокрема поясненнями, які були надані у судовому засіданні ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_5 .

Будь-які інші докази, які б вказували на посягання ОСОБА_1 на громадський порядок та спокій громадян при вчиненні правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Аналізуючи вищезазначене, необхідно констатувати, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, виходячи з аналізу даної правової норми, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який є одним з доказів у справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати вказаний протокол, та не може бути перекладено на суд, до обов`язків якого не входить збір доказів по справі.

В той же час, судом встановлено, що на протязі шести років ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали разом, але не перебували у шлюбі, вели спільне господарство. Від спільного життя у них є син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Норма частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

За змістом пункту 3) частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 14) частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно пункту 17) частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За правилами пункту 5) частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

В той же час, діючі норми КУпАП не передбачають право органу, який розглядає справи про адміністративні правопорушення, самостійно змінювати кваліфікацію чи суть викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення. Така позиція також узгоджується із рішенням від 30.05.2013 у справі за заявою № 36673/04 «Малофєєва проти Росії», де Європейський суд з прав людини констатував, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

За змістом ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, враховуючи, що у відповідності до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, необхідно дійти до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вищенаведених підстав суд вважає за необхідне закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9, 173, 245, 247, 251, 280, 283-285, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Яцун