Справа №461/55/22
Провадження №3/461/365/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року, суддя Галицького районного суду м.Львова Фролова Л. Д., при секретарі судового засідання Бараняку В.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .,

за ст.183-1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання його дітей неповнолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері ОСОБА_3 , яка здійснює утримання їх спільних дітей самостійно, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що станом на 01.11.2021 р. згідно Розрахунку заборгованості по аліментах загальна сума заборгованості становить 91521,00 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Статтями 251,280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, ч. 1 ст.183-1 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, виступають суспільні відносини у сфері забезпечення і дотримання прав дитини та інших передбачених законом суб`єктів на матеріальне утримання з боку осіб, які в силу нормативних приписів зобов`язані таке утримання надавати.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 відповідають складу адміністративного правопорушення та правильно кваліфіковані за ч. 1ст. 183-1 КУпАП, а його вина підтверджується даними, які містяться в:

-протоколі про адміністративне правопорушення № 49020870 від 09 грудня 2021 року, в якому міститься фабула вчиненого правопорушення;

-розрахунку заборгованості по аліментах, від 01 листопада 2021 року, з якого вбачається, що боржнику нарахована заборгованість в розмірі 91521 грн.;

-постанові про накладення штрафу;

-постанові про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України;

-постанові про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, та іншими видами зброї;

-постанові про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві керування транспортними засобами;

-постанові про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;

-постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження;

-постанові про відкриття виконавчого провадження;

-виконавчому листі.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При накладенні адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не вбачає обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього. Тому, суд вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 статті 183-1КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт, ближче до мінімальної межі.

Окрім цього, у відповідності до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути 496,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.33,40-1,183-1,268,283,284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1ст.183-1КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСА України судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д. Фролова