Справа № 313/1574/21
Провадження № 3/313/83/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022р. смт. Веселе

Суддя Веселівського районного суду Запорізької області Нагорний А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює по найму, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ААБ № 253915 від 02.12.2021 р. про вчинення адміністративного правопорушення (справа № 313/1574/21, провадження № 3/313/83/2022) вбачається, що водій ОСОБА_1 обвинувачується у порушенні вимоги п.2.10 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., так як 02.12.2021 р., о 17 год.10 хв. у смт. Веселе по вул. Центральна,біля магазину « ДІОЛ», керуючи автомобілем ВАЗ 2110 номерний знак НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 2110 номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, водієм якого є ОСОБА_2 , після чого з місце пригоди зашив.

Посадова особа, яка склала протокол дії ОСОБА_1 кваліфікувала за ст. 122-4 КУпАП-залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 122-4 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 дав пояснення про те, що він дійсно, керуючи автомобілем 02.12.2021 р., о 17 год.10 хв. у смт. Веселе по вул. Центральна,біля магазину « ДІОЛ», керуючи автомобілем ВАЗ 2110 номерний знак НОМЕР_1 скоїв наїзд на автомобіль ВАЗ 2110 номерний знак НОМЕР_2 , що стояв, водієм якого є ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 надав пояснення, що він з місця пригоди не зникав, а навпаки, зупинився і спілкувався з водієм ОСОБА_2 ,з яким обговорили питання відшкодування завданої шкоди, після чого він поїхав, так як був впевнений, що на цьому питання закрите.

Допитаний у судовому засіданні водій ОСОБА_2 підтвердив покази ОСОБА_1 і заявив, що претензій до нього не має, так як ремонт автомобіля проведений, за рахунок страхових виплатів. ОСОБА_1 сплатить йому розмір франшизи.

Зазначені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду не надано.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі, а відповідно не може бути предметом судового розгляду.

Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд позбавлений можливості збору доказів.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки за результатами розгляду справи не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю, так як відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247 та ст. ст. 221, 283-284, 287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 313/1574/21 про адміністративне правопорушення у відношенні гр. ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Відділенню поліції №1 Мелітопольського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області для відома.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, на яку винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою) правомочним розглядати скаргу.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О. Нагорний

19.01.22