Провадження № 3/127/7523/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2021 о 00.38 год. ОСОБА_1 по вул. Магістрацька, 94 в м. Вінниці керувала автомобілем марки Rover, д.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, щодо правової позиції підтримала доводи свого захисника.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Чорний А.В. в судовому засіданні зауважив, що провадження у справі має бути закрите, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений у вересні 2021 року щодо подій, які мали місце у липні 2021 року.

Заслухавши думку ОСОБА_2 та її захисника, дослідивши надані суду матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З наданих суду матеріалів випливає, що протокол відносно ОСОБА_3 був складений 06.09.2021. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що останнє було вчинене ОСОБА_1 04.07.2021.

Відповідно до частини першої статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. При цьому частиною другою статті 254 КпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо недотримання наведених вище вимог КпАП, суд вважає за доцільне зауважити, що у матеріалах справи наявний рапорт інспектора роти № 1 взводу № 2 БУПП у Вінницькій області Гребенюка В.О. Згідно із зазначеним рапортом 04.07.2021 під час несення служби по вул. Магістрацькій в м. Вінниці був зупинений автомобіль марки Rover, д.н. НОМЕР_2 , водієм виявилась особа, яка представилась ОСОБА_4 , в якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (огляд проведений за допомогою газоаналізатора Drager, результат 0,52 ‰). Зазначений матеріал, як слідує з наведеного рапорту, був направлений для розгляду до суду. Однак під час судового засідання, яке відбулось 06.09.2021 встановлено, що водій, який керував зазначеним транспортним засобом, надала не своє посвідчення водія, а посвідчення своєї подруги. Згодом було встановлено, що водієм є Светланово- ОСОБА_5 . У зв`язку з цим провадження у справі щодо ОСОБА_4 було закрите.

Отже, обставини, які свідчать про наявність у діянні ОСОБА_3 складу правопорушення, були виявлені 06.09.2021, протокол за цим фактом був складений 06.09.2021. Тому посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порушення порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення суд оцінює критично, як такі, що спростовані наданими суду матеріалами справи. Натомість суд вважає, що в судовому засіданні має бути вирішене питання щодо наявності або ж відсутності в діяння ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_3 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

До протоколу про адміністративне правопорушення надані результати огляду ОСОБА_3 за допомогою спеціальних технічних засобів, згідно з якими остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння 0,52 ‰.

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Слід зауважити, що процедура такого огляду регламентована реченням другим частини другої статті 266 КпАП, зі змісту якого випливає, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Надані суду матеріали не свідчать, що ОСОБА_3 оспорювала дотримання такої процедури, натомість заперечувала факт керування транспортним засобом. Як суд зазначив вище, процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчать про наявність в її діях ознак процесуального зловживання. При цьому клопотання про виклик в судове засідання свідків або витребування відповідних документів не надходило. Саме тому суд вважає за доцільне вирішити справу за наявних у справі матеріалів.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Саме тому суд вважає за необхідне вирішити питання доведеності чи недоведеності факту здійснення керування ОСОБА_3 транспортним засобом до здійснення його огляду на стан сп`яніння, про який суд зазначив вище.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_3 до протоколу про адміністративне правопорушення надала письмові пояснення, згідно з якими заперечувала факт керування транспортним засобом. Разом з тим, надані суду матеріали, зокрема, відеозапис з нагрудних камер поліцейських містить спростування зазначеного твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Тому наведені вище твердження ОСОБА_3 суд оцінює критично. Саме тому, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_3 04.07.2021 о 00.38 год. автомобілем марки Rover, д.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Суд також вище зауважив, що правові підстави для визнання результатів її огляду на стан сп`яніння, за результатами якого складений акт огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, відповідно до приписів частини п`ятої статті 266 КпАП відсутні.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 9 КпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 8 КпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому реченням першим частини другої статті 8 КпАП визначено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. А зі змісту речення другого частини другої статті 8 КпАП випливає, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Слід зауважити, що згідно з частиною третьою статті 8 КпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Отже, вирішуючи питання щодо строків притягнення до адміністративної відповідальності, встановлених статтею 38 КпАП, слід керуватись редакцією закону про адміністративну відповідальність, який був чинним на час вчинення ОСОБА_1 відповідного діяння, тобто станом на 04.07.2021.

Станом на 04.07.2021 стаття 38 КпАП була чинною у редакції Закону № 1231-IX від 16.02.2021, згідно з пунктом 6 розділу І якого остання щодо строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 130 КпАП, була викладена у новій редакції.

Зокрема, Законом № 1231-IX стаття 38 КпАП була доповнена частиною шостою, згідно з якою а дміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Зазначений Закон набув чинності відповідно до пункту 1 розділу ІІ Закону 17.03.2021. Саме тому суд вважає, що правові підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не притягувалась. Разом з тим, суд враховує, що санкцією закону про адміністративну відповідальність вставлені таки види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: