Номер провадження: 33/813/59/22
Номер справи місцевого суду: 517/352/21
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Трубецької М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених

обставин судом першої інстанції

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який працює водієм у Захарівському ВУЖКХ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 454 гривні.

Відповідно до постанови суду, 16 травня 2021 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Захарівка, вул. Одеська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі Правил), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену постанову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому неправильно викладено та не конкретизовано інкриміновані йому дії, проте суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та визнав його винуватим.

Також зазначає, що один із свідків, зазначених у протоколі, не був очевидцем перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, крім того, інформація про другого свідка взагалі відсутня у протоколі.

Крім того, апелянт стверджує, що до протоколу не долучено пояснення цих свідків.

ОСОБА_1 вважає, що відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення також є недопустимим доказом, оскільки відеофіксація події не була безперервною, разом з цим, цей відеозапис стосувався зупинки ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю освітлення його транспортного засобу та не стосується керування у стані алкогольного сп`яніння і відмову у проходженні огляду, які також відсутні на даному носії інформації.

Таким чином, на переконання ОСОБА_1 , в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та належні докази його вини.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника Трубецьку М.М. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду..., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно із п.2.5 Правил, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Водночас, порушення вказаного пункту Правил передбачає встановлену Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП і на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 504718 від 16 травня 2021 року, який був повторно досліджений під час апеляційного розгляду та відповідно до якого 16 травня 2021 року, о 00 годин 05 хвилин, за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Захарівка, вул. Одеська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння нечітка мова, нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Також у вказаному протоколі наявні пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що випив одну пляшку пива, після чого керував своїм автомобілем. (а.с.1)

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол серії ДПР18 № 504718 від 16 травня 2021 року відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того з метою, перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні апеляційного суду досліджено інші наявні в матеріалах справи докази.

Досліджений у судовому засіданні апеляційного суду диск «Verbatim DVD-R», без умовних позначень, містить на собі один відеофайл формату «.mp4», зміст якого дійсно не відноситься до обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.8).

З роздруківок фотознімків з місця зупинки транспортного засобу «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 апеляційний суд встановив факт зупинки вказаного транспортного засобу, обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення та підписання такого протоколу ОСОБА_1 .

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи, достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 16 травня 2021 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Підстав для визнання вказаних доказів недопустимими апеляційний суд не встановив.

При цьому, апеляційний суд ураховує, що в судовому засіданні апеляційного суду на запитання головуючого до ОСОБА_1 про причини його відмови від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», останній наголосив на тому, що вказана відмова обґрунтовувалась його побоюваннями з приводу пандемії COVID-19, а працівники патрульної поліції не обробляють технічний засіб антисептичними засобами.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не заперечує факт своєї відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», що становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, доводи ОСОБА_1 про незастосування працівниками патрульної поліції протиепідемічних заходів не відповідають фактичним обставинам, оскільки при проходженні огляду із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» кожний раз використовуються одноразові пластикові трубки для забору вдихуваного повітря.

Окрім того, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки суд мав право правильно зазначити пункт Правил, який ОСОБА_1 порушив (2.5 замість 2.9), оскільки це не впливає за кваліфікацію його дій саме за ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, ніяким чином не погіршує становище особи.

Інших доводів апеляційному суду не надано.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 454 гривні залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко