ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/38/22 Справа № 203/4125/21 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Готвянського Ігоря Вікторовичв в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою, 30 серпня 2021 року близько 19.00 годин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_2 психологічного характеру, а саме, у телефонному месенджері «Вайбер» виражався нецензурною лайкою, чим міг спричинити шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, захисник Готвянський І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Готвянський І.В. в інтересах ОСОБА_1 посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та пілягає скасуванню. Захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено об`єктивну сторону складу правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, із його змісту не видно, яку шкоду заподіяло чи могло заподіяти застосоване ОСОБА_1 психологічне насильство щодо потерпілої. При цьому, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі, не відповідає ознакам складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, але судом першої інстанції при винесенні постанови ці обставини не взято до уваги. Також, під час судового розгляду не було встановлено всіх обставин справи, які підлягають з`ясуванню, чим було порушено право ОСОБА_1 на захист. На думку захисника, наведені обставин дають прідстави для скасування постанови.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , та його захисник Готвянський І.В. підтримали вимоги апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представники - адвокати Бардаченко Д.В. та Федорець Є.Є. заперечували проти задоворлення апеляційної скарги, просили постанову суду залишити без змін.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та докази у справі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Крім того, згідно з Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Судом першої інстанції цих вимог закону, при винесенні постанови, дотримано в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 855001 від 29 вересня 2021 року; заявою ОСОБА_2 про вчинення з боку ОСОБА_1 домашнього насильства щодо неї, роздрукованими фотографіями переписки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка містить нецензурні висловлювання з боку ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 .

В сукупності ці докази підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сумніви щодо достовірності зазначених доказів у суду відсутні.

При цьому слід зазначити, що апелянт під час розгляду справи місцевим та апеляційним судом вину у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав, але не заперечував, що 30 серпня 2021 року він дійсно надсилав ОСОБА_2 повідомлення у «Вайбері», роздруківки яких наявні у матеріалах справи, оскільки між ним та його колишньою дружиною існує конфлікт щодо місця проживання їх дитини. Ці обставини також підтвердила ОСОБА_2 при наданні пояснень в судових засіданнях.

Отже, апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, та правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП, є обґрунтованими.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є безпідставними, і такими, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

При цьому, в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП зазначено, що склад адміністративного правопорушення має місце у діях особи, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода потерпілій особі. Тобто, якщо особа, яка притягається до відповідальності вчинила дії, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а шкода не настала, але могла бути заподіяна, то в діях цієї особи є склад адміністративного правопорушення, що об`єктиувно спростовує доводи апелянта.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано та матеріали справи їх не містять.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з урахуванням особи ОСОБА_1 та інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Готвянського Ігоря Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко