ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 10.12.2021 о 21.15 год. на перехресті вул. Замостянська просп. Коцюбинського в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надав переваги в русі автомобілю марки Opel, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось їх зіткнення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя на заборонений сигнал основної секції світлофору, допустив зіткнення з керованим ним автомобілем, коли він вже майже завершив маневр.

Захисник ОСОБА_3 адвокат Гаврищук В.М. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення. До заявленого клопотання захисник надав циклограму роботи світлофорів та відеозаписи з камер зовнішнього спостереження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи та надані захисником докази, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 КпАП випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 16.6 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Зі змісту абзацу першого пункту 16.6 ПДР випливає, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

З оглянутого в судовому засіданні відеозаписів з камер зовнішнього спостереження випливає, що водій ОСОБА_1 рухався на дозволений сигнал світлофора. Натомість водій ОСОБА_2 рухався вул. Замостянською на заборонений сигнал світлофора на увімкнену додаткову секцію зеленого кольору.

Зі змісту пункту 8.7.2 ПДР випливає, що сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що згідно з приписами пункту 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Не вдаючись до правової оцінки відповідності вимогам ПДР дій водія автомобіля марки Opel, який виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора на основній секції світлофора при увімкненій зеленій стрілці на додатковій секції світлофора, суд зауважує таке. Суд встановив (зі схеми ДТП та опису виявлених у транспортних засобах пошкодженнях), що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 своєю передньою частиною допустив зіткнення з правою задньою частиною керованого ОСОБА_1 автомобіля. Зазначені відомості узгоджуються з оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з камер зовнішнього спостереження. Отже, надані суду докази свідчать, що ОСОБА_1 , виконавши вимоги наведених вище приписів ПДР, мав обґрунтоване право розраховувати на те, що інший учасник дорожнього руху також дотримуватиметься зазначених вище вимог.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окрім наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у недотриманні приписів пункту 16.6 ПДР. Натомість суд, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, дійшов до переконання, що посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на недотримання ОСОБА_1 зазначених вимог ПДР безпідставне. Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: