Справа № 316/93/22
Провадження № 3/316/115/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділення поліції №4 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої: фізична особа-підприємець, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ №025945 складеного 02.12.2021 (далі Протокол про адміністративне правопорушення), 02.12.2021 о 15 год. 25 хв. ОСОБА_1 будучі суб`єктом господарювання в перукарні за адресою: АДРЕСА_2 не мала сертифікату підтверджуючого факт отримання дводозної вакцинації, при цьому здійснювала приймання відвідувачів, чим порушила п.п.4 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 зі змінами станом на 30.11.2021. Дії кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась надавши до суду письмові пояснення в яких вину в інкримінованому правопорушення не визнала, зазначивши в заперечення також на те, що вона, як перукар, відповідно до вказаного п.п.4 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, має право приймати відвідувачів за попереднім записом, що і мало місце 02.12.2021. А також зазначає, що на дату приходу працівників поліції вона була вакцинована однією дозою вакцини від захворювання на «СOVID» та очікувала терміну для вакцинування другою дозою вакцини, на що працівники поліції уваги не звернути. Крім того, п.п.4 п.3-5 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 порушення якого їй ставиться у вину не передбачає заборони роботи перукарень за відсутності повного курсу вакцинування. Просить суд закрити провадження у справі відносно неї за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення яке ставиться їй у вину (а.с.16-18).

Дослідивши матеріали справи: Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1); Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ФОП ОСОБА_1 (а.с.6-7); Рапорт працівника поліції (а.с.2); Письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.3); Диск відеозапису (а.с.8); Письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.16-18); Копію журналу перевірок (а.с.19-20); Міжнародний СОVID сертифікат України (а.с.21-22), вирішуючи питання щодо можливості притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративні відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, приходжу наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом приписів ст.ст.245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 251 КУпАП закріплено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В постанові від 27.02.2018 по справі №813/2451/17, Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами, а в постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17 висловив правову позицію згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) і практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Як передбачено ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці ЄСПЛ існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеср проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та ін.), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державною в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою винуватість.

Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 по справі №43/1128/17, від 15.11.2018 по справі №524/5536/17.

Відповідно до положень частини 2 статті 251, абзацу 1 частини 1 статті 255 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на уповноважених на складання протоколу про адміністративні правопорушення, у тому числі за частиною 1 статтею 44-3 КУпАП, посадових осіб органів Національної поліції, які, в силу вимог статей 251, 256 КУпАП, повинні бути додані до протоколу про адміністративне правопорушення та/або посилання на які повинно міститись в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи наведене, Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, який доводить винуватість особи в інкримінованому їй порушеннях, за які передбачена адміністративна відповідальність та обставини викладені у протоколах про адміністративне правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших допустимих доказів, які б «поза розумнім сумнівом» доводили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів, як про це неодноразово зазначав ЄСПЛ, у своїх рішеннях по справах «Бочаров проти України» від 17.06.2011 (заява №21037/05 п.45), «Смирнов проти України» від 15.10.2010 (заява №38683/06, п.53), «Огороднік проти України» від 05.05.2015 (заява №29644/10, п.75), «Кобець проти України» від 14.02.2008 п.43 (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey, п.282).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 по справі №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до положень ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, у тому числі, зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення та містить: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом та у багатьох випадках залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Протоколом про адміністративне правопорушення дії ФОП ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.44-3 КУпАП

Частина 1 статі 44-3 КУпАП є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту). Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Такою постановою Кабінету Міністрів України, на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи судом, є постанова №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції від 30.11.2021 (далі - постанова КМУ №1236 від 09.12.2020).

У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що ФОП ОСОБА_1 допустила порушення п.п.4 п.3-5 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 в редакції від 30.11.2021 яке виразилось у тому, що остання в перукарні за адресою: АДРЕСА_2 не маючи сертифікату підтверджуючого факт отримання дводозної вакцинації, при цьому здійснювала приймання відвідувачів.

Разом з тим, відповідно до положень п.п.4 п.3-5 постанова КМУ №1236 від 09.12.2020, на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім, у тому числі: провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, ремонту комп`ютерів, побутових виробів і предметів особистого вжитку, прання та хімічного чищення текстильних і хутряних виробів, перукарень та салонів краси за попереднім записом.

Отже, вказаний підпункт, щодо суб`єкту господарювання який надає перукарські послуги, не містить заборони їх надання в разі попереднього запису відвідувачів, а тим більше не містить заборони здійснення такої діяльності у разі відсутності у такого суб`єкту господарювання сертифікату підтверджуючого факт отримання дводозної вакцинації, про яку зазначено у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

ФОП ОСОБА_1 заперечується вчинення нею адміністративного правопорушення та зазначається, що приймання відвідувачів для надання перукарських послуг, здійснювалось за попереднім записом, що як вказано у зазначеному п.п.4 п.3-5 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 дозволено. Доказів, які б спростовували пояснення ФОП ОСОБА_1 та доводили надання ФОП ОСОБА_1 перукарських послуг з порушеннями визначеними п.п.4 п.3-5 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, судом не встановлено та наявні у суду матеріали не містять. Крім того встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 в наявності міжнародний COVID-сертифікат України який підтверджує проведення їй повного курсу вакцінації від гострої респіраторної хвороби «COVID» (а.с.21-22).

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність у діях ФОП ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП справа відносно ФОП ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується у разі накладення адміністративного стягнення. Оскільки провадження по справі підлягає закриттю, то судовий збір не підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 255, 280, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №316/93/22 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя: М. О. Куценко