Справа № 443/1048/21 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 33/811/1459/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Згідно постанови, 18 червня 2021 року о 00:15 год. у м.Жидачеві, по вул.Будівельників, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» із застосуванням відео фіксації, що підтверджується тестом №2684 від 18.06.2021, результат огляду становив 2,53 проміле. Таким чином, останній порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки висновки наведені у такій суддею зроблені на підставі доказів, які не можуть вважатися належними та допустимими, які не підтверджують та не доводять складу інкримінованого правопорушення а, відтак,вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є недоведеною, з огляду на наступне.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Вказані обставини може засвідчити свідок ОСОБА_2 , який в той вечір був зі ОСОБА_1 ..

Наголошує, що судом не взято до уваги той факт, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що водій порушив Правила дорожнього руху, що доводить той факт, що він не керував автомобілем.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП.

Звертає увагу, що неможливо встановити, що відеозапис по відношенню до ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

При цьому, на відеозаписі відсутні докази керування водієм транспортним засобом, оскільки відеозапис починається з того, що водій сидить у автомобілі, а поліцейські «констатують» факт про ніби-то водіння у стані алкогольного сп`яніння.

Також, вважає, що його огляд було проведено за допомогою приладу, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку якого відсутній у матеріалах справи.

Окрім цього, як вбачається з протоколу, що долучений поліцейськими до матеріалів адміністративної справи, останній складений без залучення свідків.

Таким чином, відсутні докази, які б поза сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Справа неодноразово призначалась до слухання апеляційним судом, розгляд якої відкладався з великим терміном, зокрема: 10.11., 01.12., 22.12.2021 та 26.01.2022, про що належним чином повідомлялись захисники ОСОБА_1 - адвокати Цукорник С.Г. та Шаранич С.С., адже на адресу апеляційного суду надходили клопотання про відкладення розгляду справи. Систематичне відкладення розгляду справи захисником апеляційний суд розцінює як зловживання правом на відкладення, з метою штучного створення умов для тяганини. Суд не може визнавати зайнятість адвоката в інших судових засіданнях поважними причинами неявки у судове засідання та подальше відкладення розгляду справ.

Сам адвокат не скористався правом на відкладення інших судових справ враховуючи клопотання про відкладення розгляду справи по цій причині.

Право особи на правову допомогу не виключає можливість залучення іншого представника за власним вибором у разі неможливості явки через його зайнятість.

Відкладаючи справу кілька разів, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні однак таким правом учасники справи не скористались. Тому згідно ч.1 ст.268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними наявними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 105305 від 18.06.2021, у якому ОСОБА_1 поставив свій підпис, відповідно погодився із внесеними у нього даними; роздруківкою приладу «Драгер» результат тесту якого становив 2,53 проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому ОСОБА_1 вказав, що погоджується із результатом огляду; письмових поясненнях ОСОБА_1 , у яких він зазначив, що згідний із результатом тесту, оскільки в цей день вживав алкоголь, горілку 250 грам.; відеозаписах з місця події на яких зафіксовано факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат якого був позитивним і становив 2,53 проміле.

Апеляційний суд враховує те, що протокол про адміністративне правопорушення та роздруківку з приладу Драгер ОСОБА_1 підписав, відповідно погодився із наявними у них даними та надав пояснення в процесі оформлення матеріалів, у яких не наголошував на тому, що не керував транспортним засобом.

Окрім цього, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, якими такі забезпечені, вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, з дотриманням вимог Інструкції. Результатами тесту, становив 2,53 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою. З таким результатом ОСОБА_1 був згідний та не заперечив що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, а також не заперечував факту керування транспортним засобом.

Що стосується доводів апелянта про порушення процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки такий було проведено у відсутності свідків, то такі на думку апеляційного суду не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку працівники поліції відповідно до ст.266 КУпАП, застосовували технічні засоби відеозапису, тому присутність свідків не є обов`язковою.

Поряд з цим, безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тобто відстороненню підлягають особи на час проведення огляду на стан сп`яніння, з метою встановлення перебування особи у стані того чи іншого сп`яніння.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги в частині того, що працівники поліції не долучили до матеріалів справи сертифікат на технічний засіб, та свідоцтво про провірку такого, оскільки в матеріалах справи наявна роздруківка з такого приладу, у якій вказано, що його останнє калібрування відбулось 27.05.2021.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9а Правил дорожнього руху України, жодним чином не спростовано.

Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук