ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/4182/21 Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження № 33/807/62/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Єренко Д.В. на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування всіма транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 20.07.2021 року о 22-29 годині водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, Хортицькому районі, по вул. Доблесній 4, керував автомобілем Nissan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що в період часу, про який вказано у протоколі, ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом. У вказаний період часу ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля.

Працівник поліції, підійшовши до ОСОБА_1 вказав, що здійснюється операція про відпрацюванню орієнтування та попросив надати документи.

Після надання документів, працівник поліції вказав, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння і запропонував пройти огляд на стан сп`яніння.

Через деякий час на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову нібито пройти огляд на стан сп`яніння.

Вказує, що у справі відсутні належні і допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.5 ПДР України.

Просить апеляційний суд, постанову місцевого суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Єренко Д.В., перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмова від проходження огляду підпадає під об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 20.07.2021 року о 22-29 годині водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, Хортицькому районі, по вул. Доблесній 4, керував автомобілем Nissan Leaf реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Вказані дії водія кваліфіковані, як порушення вимог п.2.5 ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: направленням водія на огляд (а.с.3), яким встановлено, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду; відеозаписом подій.

Так, відеозаписом під найменуванням «ДПР18№146519» встановлено, що Nissan Leaf не зупинився на вимогу працівника поліції. Відеозаписом «ДПР18№146519-1» видно, як працівники поліції почали переслідування Nissan Leaf .

Відеозаписом під найменуванням «» встановлено, що після зупинки Nissan Leaf, яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції в ході спілкування виявили ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду, мотивуючи тим, що він не здійснював керування транспортним засобом. Разом з тим, зі змісту розмови ОСОБА_1 із поліцейським є очевидним, що ОСОБА_1 визнає факт керування безпосередньо перед зупинкою транспортним засобом. Зокрема оспорює дії поліцейських з приводу того, що вони зупинили кілька автомобілів одночасно, що на його думку ладо йому підстави не виконувати вимогу про зупинку та продовжити рух.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали.

Протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Апеляційний суд повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом та відхиляє апеляційні доводи в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 27 Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», визначено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.1974 року «Каждое транспортное средство или состав транспортных средств, которые находятся в движении, должны иметь водителя».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Враховуючи викладене та матеріали справи, суд в противагу доводам апеляційної скарги апелянта встановив: відеозаписами вбачається, що ОСОБА_1 не зупинився на вимогу працівника поліції, після чого відбулося переслідування порушника. Через декілька хвилин було виявлено автомобіль в якому перебував ОСОБА_1 , інших людей біля транспортного засобу не було. Сам ОСОБА_1 не заперечував, що він керував автомобілем, оскільки вказував на обставини порушення вимоги працівника здійснити зупинку автомобіля на виїзді з о. Хортиця в напрямок Хортицького району м. Запоріжжя. Будь-яких відомостей про підтвердження того, що інша людина перебувала за кермом автомобіля під час судового розгляду в суді першої інстанції він та його захисник не надали.

З переглянутих матеріалів справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що працівники поліції під час події діяли у межах вимог законодавства.

Місцевий суд при вирішенні справи не порушив вимоги процесуального і матеріального права.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КупАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Єренко Д.В., залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/4182/21