Провадження № 3/127/9498/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 185 КУпАП,

Встановив:

11.11.2021 о 16 год. 25 хв. по вул. Салтикова-Щедріна 110 в м. Вінниці, ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції при виконанні службових обов`язків припинити адміністративне правопорушення, а саме одягнути захисну маску або покинути магазин, не відреагував при цьому хватався за формений одяг. Чим здійснив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського.

В судові засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

В зв`язку з цим на підставі ст. 268 КУпАП, та враховуючи строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, 21.12.2021 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла письмова заява про скасування протоколу ГП № 120691 у справі № 127/31690/21, в якій ОСОБА_1 зазначив, що непокору працівникам міліції він не вчиняв, а навпаки працівники поліції безпричинно застосовували до нього фізичну силу та затримали. Так, 11.11.2021 приблизно о 16 год. у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який знаходиться по вул. Салтикова-Щедріна 110, відносно нього були вчинені дії протиправного характеру, як з боку адміністратора магазину, при спробі купити буханку хліба, так і від осіб які видавали себе за представників поліції і намагались, застосовуючи силу, випхати його з приміщення, хоча він повідомив присутніх осіб, що він не має наміру покидати місце правопорушення, оскільки чекає на приїзд слідчо-оперативної групи, виклик якої по лінії 102 ним був здійснений в їхній присутності. Таким чином відносно нього було вчинено ряд дій, які порушили його право на свободу пересування, повагу до честі і гідності, невтручання у приватне життя. Вказані події були зафіксовані нагрудними камерами осіб, які видавали себе за представників поліції та камерами відеоспостереження встановленими в приміщенні магазину. Вважає, що організації з назвою «Національна поліція» та всі її підрозділи є незаконним формуванням і не має жодних владних повноважень, встановлених ЗУ «Про національну поліції», а тому особи які видавали себе за представників поліції, взагалі не мали жодного права підходити до нього з будь-якими вимогами, затримувати його, складати протокол та подавати матеріали справи в суд.

В судовому засіданні також оглянуто відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини, які викладені в протоколі та передували складенню відносно ОСОБА_1 адміністративного матеріалу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, врахувавши заяву ОСОБА_1 , оглянувши відео з нагрудної камери поліцейського, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Редакція статті 185 КпАП, передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Установлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного адміністративного правопорушення.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз. 2 п. 5 рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 263 КпАП та п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання).

Безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки.

Таким чином, особливість застосування ст.185 КУпАП полягає в тому, що вимога поліцейського, яку злісно не виконує правопорушник, спрямована на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 11.11.2021 перебуваючи в магазині «Діброва» за адресою: м. Вінниця вул. Салтикова-Щедріна 110 відмовився виконувати карантинні обмеження щодо носіння засобів індивідуального захисту маски. На вимогу працівників поліції припинити вчинення адміністративного правопорушення, а саме вдягнути засіб індивідуального захисту або залишити приміщення магазину, не відреагував, залишати приміщення магазину відмовився, чинив працівникам активний опір, шарпав за формений одяг.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 120691 від 11.11.2021, відеозапис з нагрудної камери поліцейського та інші матеріалами справи.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Згідно ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, без сумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_1 скоїв адмінправопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо його невинуватості, так як дані пояснення спростовуються відеоматеріалом наданим Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області, з якого вбачається, як ОСОБА_1 у зухвалій формі, відмовляється від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Також суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції його прав, а також вимог чинного законодавства, оскільки добросовісність виконання працівником поліції вимог законодавства в межах наданої йому свободи розсуду не становить предмет доказування у даній справі та оцінка цих обставин може мати вигляд втручання у предмет доказування суміжних правовідносин, які можуть виникнути внаслідок звернення заінтересованої особи до уповноважених органів з приводу оцінки виявлених фактів бездіяльності.

З аналогічних підстав суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про відсутність владних повноважень, передбачених ЗУ «Про національну поліцію», як конкретно поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області Білоуса Д.О. так і у всіх підрозділів НПУ в цілому, оскільки законність їх діяльності та дій становитиме предмет доказування у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності органом Національної поліції у випадку її винесення, позаяк порушення підзаконного нормативно-правового акту, що стали передумовою виклику працівників поліції, можуть бути предметом такого розгляду.

Отже, з матеріалів справи слідує, що вони містять переконливі та беззаперечні докази, які підтверджують здійснення ОСОБА_1 злісної непокори законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію ОСОБА_1 критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення норм чинного законодавства, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_1 вперше вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, є особою, яка підлягає адміністративній відповідальності, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлені.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень, до правопорушника за доцільне слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 слід стягнути 496,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 185, 221, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

Постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян 136 (сто тридцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя