КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року м. Київ

Справа 758/15213/19

Апеляційне провадження №33/824/59/2022

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Федорчук Я.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року за матеріалами, які надійшли з Подільського УП ГУНП в м. Києві про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - закрито.

Постанова суду мотивована тим, що на момент розгляду справи закінчились строки розгляду передбачені ст. 38 КУпАП у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Не погодилась із вказаною постановою ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження. Заява мотивована тим, що про судове засідання вона повідомлена не була, постанову отримала 24 листопада 2021 року. У зв'язку з викладеним, просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Поряд з тим, суд першої інстанції на підставі ст. 38 КУпАП не притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності , питання по суті, а саме-визначення винної поведінки ОСОБА_2 судом встановлено не було, питання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП залишилось не вирішеним.

Також вказує на те, що в матеріалах справи наявні достатні докази вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства 11 листопада 2019 року.

На підставі викладеного просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нетребенко О.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Новікова В.О. заперечували щодо доводів викладених в апеляційній скарзі, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції не повідомлялась, постанову від 25 травня 2020 року судом першої інстанції винесено без її участі, копію оскаржуваної постанови нею отримано 26 листопада 2021 року /а.с. 17/, апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 06 грудня 2021 року /а.с.18-32/.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.

Вирішуючи питання по суті апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР №18 відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП складено 11 листопада 2019 року.

На час розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 25 травня 2020 року збіг термін притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції закрив провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, при цьому питання щодо визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, судом не вирішувалось.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_2 було складено 11 листопада 2019 року, а відповідні матеріали направлені до суду 02 грудня 2019 року, тобто в межах строків, які дозволяли розглянути справу та прийняти відповідне судове рішення, за обов`язкової участі особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, не зважаючи на вказані обставини та вимоги закону, приймаючи рішення про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд не вжив належних заходів для встановлення обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не навів в оскаржуваній постанові будь-яких висновків щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та не вказав про це у мотивувальній частині постанови, оскільки закриття провадження з наведеної вище підстави можливе лише у разі доведеності вини особи у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Якщо ж вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, або судом встановлена відсутність самої події адміністративного правопорушення, то провадження у справі не може бути закрито з підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, навіть якщо такі строки дійсно закінчились, оскільки в цьому випадку справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу або події адміністративного правопорушення, тобто з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходить з того, що наведені в протоколі дії ОСОБА_2 підтверджуються лише письмовими поясненнями ОСОБА_1 та рапортом поліцейського, який також складений виходячи з пояснень ОСОБА_1 . Інших об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається чи викликав словесний конфлікт будь-які наслідки, передбачені п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, побоювання постраждалої особи ОСОБА_1 за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 фізичного насильства по відношенню до ОСОБА_1 .

Разом з цим, з пояснень учасників, як письмових так і наданих в судовому засіданні, та матеріалів справи, вбачається наявність конфліктної ситуації між ними, зокрема, з приводу визначення місця проживання їх малолітньої дитини, оскільки наразі на розгляді в суді перебуває спір щодо визначення місця проживання їх дитини.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного та фізичного насильства в розумінні вимог ст.173-2КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

ОСОБА_2 постанова суду першої інстанції не оскаржується, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для закриття провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю складу або події адміністративного правопорушення, тобто з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 постанова суду першої інстанції не оскаржується, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.