ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №209781 від 23.04.2021, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vectra НОМЕР_1 не була уважною, не прослідкувала за зміною дорожньої обстановки, не вибрала безпечну швидкість, не впоралася із керуванням, внаслідок чого т/з виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на бордюр, внаслідок чого опинився на тротуарі, що призвело до механічного пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №209782 від 23.04.2021 року, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Vectra НОМЕР_1 , перебувала з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, різке тремтіння пальців рук. Проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася, що зафіксовано шляхом відео фіксації, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 свою чину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнала частково, вказала, що дійсно, в час та місці, що зазначені в протоколі рухалася автомобілем, в якому раптово сталася технічна несправність ходової частини, внаслідок чого автомобіль занесло, а тому вона не впоралася із керуванням, внаслідок чого т/з виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на бордюр та опинився на тротуарі.

Вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не визнала, вказала, що поліцейські до неї під`їхали після ДТП та вказали, що в неї є ознаки наркотичного сп`яніння, хоча вона переконана, що жодних подібних ознак в неї не було. Зазначила, що поліцейські жодним чином не перевіряли її на наявність ознак. Так вказала, що жодним приладом чи ліхтариком поліцейські не перевіряли її зіниці, не перевіряли тремтіння рук, а обличчя в неї було звичайного природного кольору.

Крім того, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, зазначила, що із самого початку не заперечувала щодо проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, про що повідомила поліцейських. Однак, поліцейські їй пояснили, що наразі вони зайняті та везти її до лікаря не мають часу, однак вона може відмовитися проходити медичний огляд зараз і завтра пройти його самостійно, на що вона погодилася та так і зробила. На наступний день вона поїхала до КМНКЛ «Соціотерапія» та пройшла медичний огляд, зокрема здала аналіз сечі, про що надає суду відповідний висновок. Вказала, що її показання можуть також підтвердити свідки, про допит яких в судовому засіданні заявила клопотання.

Врахувавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини справи та особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, враховуючи те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується доказами, зокрема, протоколом про адміністративні правопорушення, схемою місця ДТП, її письмовими, а також наданими в суді усними поясненнями та рапортом поліцейського, у судді не виникає сумніву щодо її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суддя отримав справу у своє провадження лише 07 жовтня 2021 р., тобто на момент отримання суддею даної справи, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вже сплив.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Вирішуючи питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя виходив із наступного.

Виходячи із диспозиції норми ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути виражена сукупність ознак, які дають змогу припускати, що ця особа перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази фіксації цих ознак. Так, матеріали справи не містять інформації про те яким чином перевірялися зіниці ОСОБА_1 . Сама вона стверджує, що жодної перевірки не було, поліцейські їй не подивилися навіть в очі.

Переглянувши відео, де крупним планом зняті руки особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя не виявив їх тремтіння. Весь час спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими, вона поводить себе цілком адекватно оточуючій обстановці, чітко відповідає на запитання та логічно формулює свої думки. Мова в неї не порушена та цілком відповідає мові тверезої людини.

Таким чином, суддя вважає, що твердження поліцейських, що відображені в протоколі, щодо наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння є суб`єктивним сприйняттям обстановки, не відповідають реальним обставинам та не підтверджуються жодними доказами і, навпаки, спростовуються відеозаписом та показаннями ОСОБА_1 та свідків.

Так, свідок ОСОБА_2 судді показав, йому зателефонувала ОСОБА_1 та попросила допомогти в буксируванні її автомобіля, оскільки він зламався. Свідок приїхав на місце, однак допомогти з цим не зміг. ОСОБА_1 перебувала абсолютно в адекватному стані, жодних ознак наркотичного сп`яніння він не помітив. Коли розмова зайшла про те, що їй необхідно здати аналізи, вона не відмовлялася і сказала, що може поїхати, однак поліцейський їй сказав, що не треба. Також він сказав, що вона може здати аналізи пізніше, на що ОСОБА_1 погодилася.

Свідок ОСОБА_3 судді показав, що в той день він перебував на роботі, а ОСОБА_1 мала його забрати з роботи автомобілем. Пізніше зателефонувала та сказала, що потрапила в ДТП. Коли він приїхав на місце, побачив там поліцію, яка складала протокол. Свідок був здивований, оскільки ОСОБА_1 не перебувала в стані сп`яніння: ні алкогольного, ні наркотичного. Не було в неї також і ніяких ознак сп`яніння. Поліцейський спитав ОСОБА_1 чи згодна вона пройти тест на стан сп`яніння, вона погодилася, однак сказала, що не може залишити автомобіль і їй потрібен час. На це поліцейський їй відповів, що такий тест вона може зробити самостійно протягом доби.

Таким чином, сама ОСОБА_1 , і свідки стверджують, що поліцейський ввів її в оману, повідомивши, що вона може пройти медичний огляд самостійно в лікарні пізніше. Даний факт перевірити шляхом перегляду відеозапису неможливо, оскільки він виготовлений з порушенням п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, яким передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). На компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться три файли відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту яких вбачається, що відеозапис неодноразово переривався.

Крім того, до матеріалів справи додано висновок № 002194 з КМКЛ «Соціотерапія», згідно якого ОСОБА_1 на наступний після ДТП день пройшла медичний огляд у лікаря-нарколога та ознак сп`яніння у неї не виявлено. Цей доказ не є прямим доказом невинуватості, однак він свідчить про те, що на момент ДТП ОСОБА_1 не перебувала у стані наркотичного сп`яніння, а тому в неї не було мотивів ухилятися від проходження медичного огляду.

Згідно із основним принципом презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Згідно рішення ЄСПЛ в справі Карелін проти Росії, - принцип презумпції невинності особи допоки її вину буде доведено у відповідності до права має обов`язково додержуватись під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, як того вимагає частина друга статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод [Karelin v. Russia App no 926/08 (ECtHR, 20 September 2016) §72].

Згідно рішення ЄСПЛ в справі Буткевич проти Росії, - судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення не може вважатись справедливим, якщо ґрунтуватиметься на неперевірених доказах, вироблених офіцерами поліції що знаходились у витоків процесу і належать до органу влади який зініціював провадження у справі про адміністративне правопорушення; мають бути фактори-противаги, достатні з урахуванням контексту справи про адміністративне правопорушення ([Butkevych v. Russia App no 5865/07 (ECtHR, 13 February 2018) §101].

Таким чином, керуючись принципом презумпції невинуватості та принципом обов`язкової перевірки доказів, що вироблені поліцейськими, які зазначені у вищезгаданих рішеннях ЄСПЛ, суддя не вбачає наявності однозначних доказів того, що особа мала ознаки наркотичного сп`яніння, а також того, що вона беззаперечно відмовилася від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Таким чином, дані протоколу про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку водій відмовилася, є непідтвердженими. Судове рішення не може ґрунтуватися на непідтверджених даних.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності у спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 266, 284 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Агафонов С.А.