Номер провадження: 33/813/219/22
Номер справи місцевого суду: 521/5808/21
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представник Одеської митниці Державної митної служби Білобородової Н.О. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про порушення митних правил № 0052/50000/21 від 16.01.2021 року вбачається, що 16.01.2021 з Грузії дo п`ятого терміналу морського торговельного порту «Чорноморськ», в зону діяльності відділу митного оформлення № 3 м/п «Чорноморський» п/п «Чорноморський морський торговельний порт» Одеської митниці Держмитслужби на т/х «Greifswalds» (IMO 8311912, прапор Панами) під керуванням громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) надійшов легковий автомобіль марки NISSAN моделі TEANA, р.н. НОМЕР_1 .

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до наявної в програмно-інформаційному комплексі «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» відносно громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), паспорт НОМЕР_2 , наявна інформація про ввезення у попередніх періодах на митну територію України транспортного засобу, по якому відсутні відомості щодо подальшого його вивезення, а саме: 24.08.2018 громадянин Вірменії ОСОБА_1 перемістив на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення» строком до 1 року транспортний засіб особистого користування марки «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща, номер кузова - НОМЕР_4 , через пункт пропуску «Кучурган» митного поста «Кучурган» Одеської митниці.

Інформація щодо звернення громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) до митних органів України з приводу продовження терміну перебування будь-яких транспортних засобів на митній території України в період з 24.08.2018 по 16.01.2021. Тобто, станом на 16.01.2021 громадянином Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) не було надано до жодного митного органу України відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку.

Також було проведено перевірку згідно розділу «Автотранспортні засоби» бази даних ЄАІС ДФСУ, відповідно якого в базі даних ЄАІС Держмитслужби відсутня інформація про оформлення транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща, номер кузова - НОМЕР_4 , в будь-якому іншому митному режимі чи оформлення на нього будь-яких митних документів. Виходячи з вищенаведеного, громадянин Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) повинен був вивезти з митної території України (доставити до митниці призначення) даний транспортний засіб особистого користування марки «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща, номер кузова - НОМЕР_4 дo 23.08.2019 року. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 16.01.2021 року відсутня.

Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку, громадянин Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) не надав.

Таким чином, громадянин ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) перевищив встановлений пунктом 3 статті 380 Митного кодексу України строк тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, а саме, легкового автомобілю «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща, номер кузова - НОМЕР_4 , більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 481 Митного кодексу України.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу безпосереднього предмету правопорушення, а саме: транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща, номер кузова - НОМЕР_4 .

Транспортний засіб NISSAN TEANA, НОМЕР_1 , vin НОМЕР_5 , ключ від т/з, технічний паспорт т/з РВ952183 від 20.07.2020 р., вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0052/50000/21, повернуто власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, представник Одеської митниці Державної митної служби Білобородова Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти стягнення у вигляді штрафу розміром десять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що законом передбачена альтернатива накладення стягнення на правопорушника, яке визначається судом за результатом розгляду справи, хоча суд першої інстанції і вирішив застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу безпосереднього предмету правопорушення, втім на даний час місцезнаходження транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща, номер кузова - НОМЕР_4 , встановити неможливо.

Щодо поважності пропуску строку апеляційної скарги апелянт зазначає, що копію оскаржуваної постанови Одеською митницею Державної митної служби було отримано лише 23.11.2021 року.

З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів отримання апелянтом копії повного тексту оскаржуваної постанови, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, апеляційний суд вважає необхідним поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю ОСОБА_2 , який, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 було неодноразово направлено повідомлення про виклик у судове засідання на телефонний номер, наведений особисто ОСОБА_2 у власних поясненнях. Втім повідомлення доставлені не були із зазначенням причини «абонент тимчасово не доступний». Також повідомлення про виклик у судове засідання було направлено засобами поштивого зв`язку на зазначену у вищенаведених поясненнях адресу місця мешкання ОСОБА_2 , відповіді з якої на час розгляду справи апеляційним судом не повернулось.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що судом було вжито достатньо заходів для сповіщення про дату час та місце судового засідання ОСОБА_2 , який крім отримання поштового відправлення із викликом у судове засідання, має можливість отримати інформацію щодо руху апеляційної скарги в мережі Інтернет, а саме на Сайті Судової влади України,

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову (п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП).

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів адміністративної справи та оскарженої постанови вбачається, що в ході судового розгляду суддя в не повному обсязі дотримався вимог зазначеної правової норми, виходячи з наступного.

Положення ст.103 МК України регламентують, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Згідно зі ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною 1 статті 3 МК України встановлено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Законом України 2612-VІІІ від 08.11.2018 «Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» статтю 481 МК України доповнено частиною 6 в наступній редакції (п.8 розділ 1): «Перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів».

У п.1 розділу 2 «Прикінцеві положення» цього Закону зазначено, що п.8 розділу 1 набирає чинності через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Законом України № 2725-VІІІ від 16.05.2019 «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги» було внесено зміни у п.1 розділу 2 «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», а саме - цифри «180» замінено цифрами «270».

Місцевий суд, і з цим повністю погоджується апеляційний суд, встановив те, що ОСОБА_2 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України, за що передбачена відповідальність ст. 481 МК України.

Тим не менш, апеляційний суд частково погоджуючись із доводами апеляційної скарги щодо необхідності зміни оскаржуваної постанови у частині призначеного покарання, зазначає, що поза увагою судді залишились ті обставини, що Законом України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року до ст. 481 МК України було внесено зміни, відповідно до яких ст. 481 МК України містить 6 частин. Редакція ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року відповідно до Закону України №2725-VIII від 16 травня 2019 року.

Таким чином, станом на 24.08.2018 року, тобто, на час ввезення ОСОБА_2 на митну територію України транспортного засобу, діяла редакція ст. 481 МК України, якою такі дії утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 481 МК України, а дії частини шостої вказаної статті, як окремий склад правопорушення, Митним законом України не були передбачені взагалі.

Бездіяльність ОСОБА_2 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України почалась у період встановлений пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, а отже, попри кваліфікацію за ч 6 ст.481 цього Кодексу, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 зазначеної статті.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 3 ст.3 МК України встановлено, що норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Відповідно до положення ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити постанову (п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП).

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Згідно з диспозицією ч.6 ст.481 МК України встановлена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування і за такі порушення передбачено накладення стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскації таких транспортних засобів.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб, передбачено стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів вказує, що до події, факту застосовується той же закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України, а також, що редакція закону, який діяв на час вчинення останньою правопорушення, в порівнянні з редакцією, яка діяла на час складання відносно нього протоколу про порушення митних правил, пом`якшує відповідальність, наявні підстави для зміни оскаржуваної постанови та визнання ОСОБА_2 винним за ч. 6 ст. 481 МК України, з накладенням стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України.

У решті постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Одеської митниці Державної митної служби Білобородової Н.О. задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу представник Одеської митниці Державної митної служби Білобородової Н.О. задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 за ч.6 ст. 481 МК України змінити, скасувавши її в частині конфіскації предметів порушення митних правил, а саме: транспортного засобу - безпосереднього предмету правопорушення, а саме: транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ E 220», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща номер кузова - НОМЕР_4 .

Накласти на ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко