КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/717/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 06 січня 2022 року подала апеляційну скаргу, а також порушила питання поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що вона не була повідомлена про судовий розгляд, про наявність справи вона дізналася лише 29 грудня 2021 року.

В обґрунтування підстав для зміни постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права. Суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відтак, суд мав закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 і потерпілого ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а також підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року була винесена за відсутності ОСОБА_1 (а.с. 17). При цьому в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та отримання нею копії оскаржуваної постанови.

29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.19).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року є поважними і підлягають поновленню.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильствапсихологічного та фізичного характеру по відношенню до свого чоловіка ОСОБА_2 .

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, до суду першої інстанції був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії від 03 серпня 2021 року, в якому вказано, що ОСОБА_1 , 03 серпня 2021 року, о 18 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до свого чоловіка - ОСОБА_2 , а також заяву ОСОБА_2 про вчинення щодо нього насильства (а.с. 2, 3).

Разом з тим, надані суду документи не могли бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як зазначено вище, до суду першої інстанції був надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії від 03 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 , та заяву чоловіка ОСОБА_1 - потерпілого ОСОБА_2 про вчинення щодо нього насильства.

Разом з тим, матеріали справи не містять пояснень ОСОБА_1 . Крім протоколу про адміністративне правопорушення та заяви ОСОБА_2 в справі відсутні жодні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного та фізичного характеру по відношенню до свого чоловіка - ОСОБА_2 , а також даних які саме дії вчинила ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції не встановив, в чому саме полягало фізичне насильство з боку ОСОБА_1 та які конкретно погрози та образи висловлювались нею і чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

У протоколі не описано конкретних обставин, які б дозволяли дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Як пояснив суду апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 , 03 серпня 2021 року працівників поліції за адресою: АДРЕСА_1 викликала його дружина ОСОБА_1 через конфлікт зі старшим сином. Працівник поліції на місці склав адмінпротокол за ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , оскільки він повідомив, що остання вчиняє щодо нього домашнє насильство. Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що фізичне насильство щодо нього ОСОБА_1 не вчиняла, а психологічне насильство він убачає у небажанні ОСОБА_1 спілкуватись з ним.

ОСОБА_1 заперечує вчинення нею домашнього насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до свого чоловіка ОСОБА_2 . Пояснила, що 03 серпня 2021 року саме вона викликала поліцію за адресою АДРЕСА_1 через конфлікт з старшим сином. Потім в квартиру приїхав її чоловік ОСОБА_2 , з яким вони перебувають в конфліктних відносинах. На ґрунті нервового зриву їй стало зле, піднявся тиск і вона потребувала медичної допомоги. Про складання працівником поліції адміністративного протоколу їй повідомлено не було.

Відтак, суд дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.