Справа № 339/6/22 307
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2022 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, інваліда 1 групи,
за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
З протоколу про адміністративне правопорушення від 03 грудня 2021 року серії ВАБ № 787557 вбачається, що 03 грудня 2021 року близько 19:00 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному стані, вчинив сімейний скандал з матір"ю ОСОБА_2 , в ході якого ображав її неценурними словами, вимагав в неї гроші на горілку, вчинив насильство в сім`ї.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи.
Згідно положень ст.268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив.
Виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутності.
Потерпіла ОСОБА_2 вказала, що син після перенесеної травми (опіків обличчя), внаслідок чого є інвалідом 1 групи, постійно нервується і 03 грудня 2021 року між ними виник конфлікт з приводу того, що вона не хотіла дати йому гроші на алкоголь. В ході конфлікту син викрикав на неї, а вона не могла заспокоїти і дочка викликала поліцію, щоб хоч якось налякати його.
Вислухавши пояснення потерпілої, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.
Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 вчиненого правопорушення надано:
- протокол 03 грудня 2021 року серія ВАБ № 787557 вбачається, що 03 грудня 2021 року близько 19:00 год. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , перебуваючи в п`яному вигляді вчинив сімейний скандал з своєю мамою ОСОБА_2 , в ході якого ображав її неценурними словами, вимагав в неї гроші на горілку, вчинив насильство в сім`ї (а.с.1);
- рапорт працівника поліції про те, що 03 грудня 2021 року о 19 год. 57 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_3 про те, що по АДРЕСА_1 брат в стані алкогольного сп`яніння вчиняє доашнє насильство стосовно матері ОСОБА_2 , ображає нецензурними словами, б`є. На місці ОСОБА_2 надала письмові пояснення та написала заяву, в якій просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонений припис серії АА № 259323 (а.с.2);
- заяву від ОСОБА_2 від 03 грудня 2021 року, в якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності свого сина ОСОБА_1 який пеебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав з нею вчиняти конфлікт, в ході якого вимагав гошей на алкоголь, виражався нецензурними словами (а.с.3);
- письмові пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 03 грудня 2021 року близько 19 год. знаходилася вдома і прийшов додому син ОСОБА_1 , та почав вчиняти з нею конфлікт, в ході якого виражався нецензурними словами та вимагав кошти на алкоголь, це все відбувається систематично (а.с.4).
У відповідності до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за
вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Всупереч зазначеним вище вимогам закону в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яка була завдана шкода потерпілій, або внаслідок яких дій могла бути завдана шкода і такі документи відсутні в матеріалах адміністративної справи.
Тобто, фабула правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП за якою кваліфіковано правопорушення.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейськогосуду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП та диспозиції ст. 173-2 КУпАП, не містить, окрім зазначення частини статті, також відомостей про наслідків дій ОСОБА_1 , тобто чи була або могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також не зазначено місце вчинення правопорушення (населений пункт, вулиця, будинок).
Надаючи оцінку доказам, наявних в матеріалах справи, встановлено, що 03 грудня 2021 року близько 19:00 год. по АДРЕСА_1 конфлікт виник між матір`ю та сином за місцем їх проживання з приводу того, що потерпіла ОСОБА_2 відмовила йому дати на його вимогу кошти на спиртні напої.
При цьому, в судовому засіданні потерпіла пояснила, що ОСОБА_1 під час сімейного конфлікту не вчиняв щодо неї дій, як і б мали характер сімейного насильства, працівників поліції викликала не вона, а її дочка.
В протоколі про адміністративне правопорушення, яке є актом звинувачення, зазначено, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 насильство сім`ї, що полягало у висловлювані нецензурними словами та вимагав гроші на горілку.
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
У п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, викладено поняття психологічного насильства, ним є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 фізичне насильство- це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
З системного аналізу діючого законодавства встановлено, що завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.
Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди здоров`ю потерпілого.
Виходячи зі специфіки вказаного виду адміністративного правопорушення, в даному випадку ситуацію сімейного насильства, не можливо сприймати як підставу для притягнення винуватої особи до адміністративної відповідальності за те що він обзивав потерпілу нецензурними словами та вимагав кошти гроші на алкогольні напої.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 шкоду, а як убачається з матеріалів справи, пояснень потерпілої оскільки відносини, що склалися між ними носять характер сімейного конфлікту, який виник на побутовому ґрунті.
Також, під час судового розгляду не здобуто доказів, із огляду матеріалів справи та пояснень потерпілої наявності умислу ОСОБА_1 на вчинення дій, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме, насильства в сім`ї, передбаченого диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Таким чином, аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що інкримінується останньому.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням викладеного та керуючись ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.