328/28/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Новікова Наталія Валеріївна, розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.88-1 КУпАП,-

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №593758 від 17.12.2021 року, 17.12.2021 о 11.10 годині ОСОБА_1 здійснював торгівлю двох ялинок по вул. Вокзальній в м. Молочанськ без дозвільних чіпів встановленого зразка, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що 17.12.2021 він продавав ялинки, які до цього придбав в Мелітопольському лісництві, в наявності знаходились відповідні стрічки зі штрих-кодом, але у зв`язку з погодними умовами (йшов дощ) він їх чіпляв до ялинок, проте вони відпадали.

Відповідно до ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Диспозиція ч. 1 ст. 88-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.

Стаття 88-1 КУпАП є бланкетною нормою, тобто у ній закріплюються лише загальні ознаки правил поведінки, а для необхідного порядку дій слід звертатися до норм іншого нормативного акта, до якого вона відсилає (порядків придбання, збуту та розповсюдження об`єктів рослинного світу).

В протоколі відносно ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 88-1 КУпАП, не розкрита, а саме не зазначено, порушення якого порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів рослинного світу, скоїв ОСОБА_1 , здійснюючи торгівлю двох ялинок по вул. Вокзальній в м. Молочанськ без дозвільних чипів встановленого зразка.

Тобто в протоколі не зазначено нормативного акту, яким встановлений порядок придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу, що є обов`язковим при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 88-1 КУпА; не зазначено, вимоги якого нормативного акту порушив ОСОБА_1 що , позбавляє суд можливості перевірити відповідність обставин, викладених в протоколі вимогам нормативно-правового документу, порушення якого є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Інші докази, додані до протоколу, не містять в собі доказів вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд оцінивши наявні в даній адміністративній справі протокол про адміністративне правопорушення та докази, приходить до висновку, що жоден з них не доводить поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 245, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП,-

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розгля дати скаргу

Суддя: