Справа № 343/1946/21
Провадження № 33/4808/106/22
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Долинського районного суду від 24.12.2021 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено штраф 850 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 29 вересня 2021 року о 10:15 год. в с. Гериня по вул. Шевченка, керуючи автомобілем DAF FT95 НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки при зміні напрямку руху (обгону), не впевнився в безпечності та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки і скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013 НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснював маневр повороту ліворуч на вул. Шевченка, чим порушив п.п.10.1, 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді. Вважає її незаконною, а також прийнятою із порушеннями норм законодавства. Стверджує, що винуватцем автопригоди є водій іншого транспортного засобу ОСОБА_2 , оскільки останній, не увімкнувши покажчик лівого повороту, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, раптово виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з його автомобілем, під час виконання маневру обгону. Водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом експлуатація якого заборонена, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою і за технічним станом транспортного засобу, перед зміною напрямку руху в ліво, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки. В своїх діях не вбачає ознак адміністративного правопорушення. Зазначає, що докази, які ніби то підтверджують його вину судом було неправильно оцінено та безпідставно використано на користь ОСОБА_2 . Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з скороченими апеляційними строками і надмірною завантаженість суддів, червоною карантинною зоною, апеляційний розгляд справи проведено без участі сторін через їх неявку без повідомлення причин та через технічну неможливість налагодити відеозв`язок із адвокатом Мазуром В.В. Їх участь необов`язкова, матеріалів справи достатньо для ухвалення апеляційним судом законного й обґрунтованого рішення.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Оскаржена постанова суду щодо ОСОБА_3 не відповідає вказаним вимогам закону, тому підлягає скасуванню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП не може залишатись в силі через істотні процесуальні порушення.

Окремі обґрунтовані доводи апеляційної скарги ставлять під сумнів висновки суду у цій справі.

Зокрема, апеляційний суд вважає істотним процесуальним порушенням суду те, що в постанові при посиланні на документи на підтвердження вини ОСОБА_1 (протокол, схема ДТП, фотокопія місця ДТП, фотографії ДТП) суд не розкриває їх доказового змісту, не вказує, що саме ці документи підтверджують чи спростовують щодо дій правопорушника. Такий виклад доказової частини постанови залишає сумніви у переконливості висновків суду в цій справі.

Крім того, не позбавлені правого змісту доводи апелянта про доцільність проведення у цій справі авто-технічної експертизи чи хоча б допиту експерта, що могло б допомогти з`ясувати всі істотні обставини автоподії.

Без спростування вказаних порушень й наведених сумнівів постанова суду не може вважатися законною й обґрунтованою, тому підлягає скасуванню.

Для перевірки вказаних даних й обставин події й прийняття остаточного рішення апеляційний суд мав би провести повторне дослідження доказів й документів цієї справи.

Однак, через закінчення 3-місячного строку давності у цій справі апеляційний суд позбавлений процесуального права продовжувати провадження у ній й проводити дослідження доказів й давати їм правову оцінку.

Закінчення строку давності на час апеляційного розгляду справи є процесуальною перешкодою для проведення будь-яких досліджень й оцінок апеляційним судом.

Така правова позиція апеляційного суду прямо передбачена ст. 247 п.7 КУпАП, із змісту якої слідує, що розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (невідкладному) у зв`язку із закінченням на момент судового розгляду справи строків давності, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Вищевказана норма є процесуальною перешкодою після закінчення строку давності для подальшого продовження апеляційного судового провадження з метою з`ясування і встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, дослідження й перевірки доказів про наявність чи відсутність вини особи у вчиненні правопорушення.

Вказана позиція апеляційного суду переконливо узгоджується з положеннями ст. 284 КУпАП про те, що рішенням, яке підтверджує вину особи, є лише постанова про накладення адміністративного стягнення. Постановою ж апеляційного суду провадження закривається без накладення на ОСОБА_1 стягнення. Тому визнання його винуватим чи невинуватим у цій справі суперечить вимогам ст.ст. 284, 247 КУпАП.

Позиція апеляційного суду також узгоджується з рішенням ЄСПЛ від 9.01.2013 року «Волков проти України», де в п. 137 вказано, що строки давності слугують кільком важливим цілям : забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства»). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Наявність або відсутність вини встановлюється під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, лише якщо на час розгляду справи в суді першої чи апеляційної інстанції не закінчився строк давності.

З наведеного слідує, що законодавець надав правову можливість за встановлений законом строк (у цій справі 3 місяці з моменту вчинення правопорушення) притягнути винну особу до відповідальності. Якщо суд не вкладається у цей строк, то справа має бути невідкладно закрита за строком давності без підтвердження чи спростування вини правопорушника.

Зазначений правовий інститут є формою відмови держави від притягнення особи до відповідальності.

Така форма скасування постанови суду і закриття справи не містить правових перешкод з її преюдиційними наслідками, при наявності яких, зокрема питань про відшкодування збитків, вони безперешкодно можуть бути вирішені в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Апеляційні доводи апелянта про визнання винуватим водія ОСОБА_2 не може бути задоволено з тих же наведених вище підстав, оскільки апеляційний суд через закінчення строку давності позбавлений процесуальної можливості досліджувати й оцінювати докази.

Таким чином подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Долинського районного суду від 24.12.2021 року щодо нього - скасувати, провадження у справі за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст. 247 п.7 КУпАП за строком давності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький