Дата документу 26.01.2022 Справа № 554/8981/21
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М., з участю секретаря Голубицької І.А., захисника Розанової М.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код не встановлено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколів ААБ №146960, ААБ №126531 від 14.09.2021 року, ОСОБА_1 13.09.2021 року о 23.48 годин керуючи автомобілем ЗАЗ VIDA д.н. НОМЕР_1 по вулиці Степного Фронту, 30 м. Полтави з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не виконав вимогу поліції про зупинку та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пунктів 2.5, 8.9 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, згідно яких свою провину не визнав. Зазначив, що 13.09.2021 року прибув до міста Полтава з міста Лубни Полтавської області, де відвідував хвору матір. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з метою усунення симптомів запаморочення та тахікардії повторно вжив пігулку «Карвалол», попередньо також вживав препарат із «Нітрогліцерином». Приблизно о 23.40 годин, рухаючись по вулиці степного Фронту, 30, був вимушений зупинитись у зв`язку з зупинкою спецвантажівки поліцією. Поліцейський , який вийшов з патрульного автомобіля рукою показав йому на необхідність рухатися далі. Об`їхавши вантажівку, продовжив рух, сконцентрувавшись на об`єкті об`їзду, тому дій працівників поліції не бачив. Рухався із дозволеною швидкістю, Правил дорожнього руху не порушував. Почувши гучномовець в районі зупинки громадського транспорту «23 вересня», побачив зліва патрульний автомобіль, який його випередив, тому зупинився. До нього підійшов поліцейський, який не повідомивши причини зупинки, не роз`яснивши жодних прав, наказав покласти руки на кермо, що він і зробив, спротиву не чинив. В подальшому до нього підійшов інший поліцейський і вони стали наполягати пройти тест на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» та визнати неіснуючий факт вживання алкоголю. Через такі протиправні дії поліції, він розхвилювався, тому від тесту «Драгер» відмовився, після чого до нього було застосовано насильство та кайданки, заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок чого він втрачав свідомість, йому викликалась швидка. Хоча протокол про затримання не складався, право на захист йому забезпечено не було. Лише після другої години ночі йому повідомили, що причиною зупинки його транспортного засобу слугувало неосвітлення його заднього номерного знаку, що не відповідає дійсності та спростовано судовим рішенням. Крім того направлення для проходження огляду на стан сп`яніння йому не вручалось і від такого огляду у встановленому законом порядку він не відмовлявся.

Захисник Розанова М.В. в судовому засіданні просила закрити справу про адміністративні правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вказувала, що відсутні належні та допустимі докази вчинення правопорушень. Зокрема, відеозаписи надані суду в копіях, не засвідчених електронним цифровим підписом, тому не є допустимими доказами. Свідок ОСОБА_2 , незважаючи на неодноразові виклики, до суду не з`явився, а в поясненнях свідка ОСОБА_3 маються істотні розбіжності.

Суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визнається адміністративним правопорушенням (проступком) протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , передбачає адміністративну відповідальність в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку ( 1103-2008-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, при цьому огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Суд зазначає, що усі відеозаписи надані суду в копіях небезперервних файлів фіксації події правопорушення, не підписаних електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не можуть враховуватись судом в якості допустимих електронних доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

На переконання суду, надані матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_3 убачається, що ОСОБА_1 був фактично затриманий, йому викликалася швидка, після чого він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Інший свідок ОСОБА_4 до суду не з`явився, незважаючи на неодноразові виклики, відтак суд позбавлений можливості його допитати та встановити правомірність процесуальної дії з його участю, яка оспорюється стороною захисту.

Суд зазначає, що у випадку адміністративного затримання в обов`язковому порядку має складатись відповідний протокол затримання та забезпечуватись участь захисника.

Так, про кожний випадок адміністративного затримання органи або уповноважені особи інформують центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, за виключенням випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника. А право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги повинно бути роз`яснено затриманій особі, про що остання повинна поставити свій підпис в протоколі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» особи, до яких застосовано адміністративне затримання, мають право на правові послуги, що полягають у: здійсненні представництва їх інтересів в судах, інших державних органах (зокрема, органах внутрішніх справ (поліції)), органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складенні документів процесуального характеру.

Частина 1 ст. 29 Конституції України передбачає, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Право кожного на свободу та особисту недоторканність закріплено також і в чинних міжнародних договорах України.

Згідно зі ст. 3 Загальної декларації прав людини 1948 року, п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст.9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути підданий свавільному арешту чи утриманню під вартою.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі Гарькавий проти України зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (пункт 63 зазначеного рішення).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. Воно може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно ч. 1 ст. 260 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Порядок адміністративного затримання визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 2 ст. 260 КУпАП).

Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим (ч. 1 ст. 261 КУпАП).

Адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією), зокрема, при вчиненні дрібного хуліганства, розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях чи появі у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль (ч. 1 п. 1 ст. 262 КУпАП).

Системний аналіз даних норм закону свідчить про те, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути затримана у виключних випадках, якщо іншим чином не можливо досягти завдань адміністративного провадження і таке затримання має бути належним чином зафіксовано у відповідних процесуальних документах із забезпеченням затриманому гарантованих йому прав і свобод.

Разом з тим, у межах даної справи, суд не встановив доказів, які б підтверджували законність затримання ОСОБА_1 , матеріали справи не містять протоколу затримання та повідомлення відповідного центру безкоштовної правової допомоги, що позбавляє здобуті під час фізичного затримання пояснення ОСОБА_1 доказової сили, позаяк отримані протиправно.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_1 , згідно довідки травмпункту КП «1 МКЛ» ПМР №11543 від 14.09.2021 року отримав діагноз: «Забій нижньої щелепи справа, забій лівого голеноступеневого суглобу», що підтверджує його пояснення щодо застосування до нього сили під час затримання.

Безпідставність дій працівників поліції щодо зупинення ОСОБА_1 витікає з рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2021 року, що набрало чинності, яким скасовано постанову серії ЕАО №4769056 від 14.09.2021 року щодо нього за ч. 6 ст. 121 КУпАП за фактом неосвітлення заднього номерного знаку в темну пору.

Статтею 62 Конституції України визначено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відсутні достатні допустимі докази, які би поза розумним сумнівом підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції у відповідному закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку, а також умисне невиконання ним вимог поліції про зупинку, справа підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Керуючись ст. 36, ст. 122-2, ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративних правопорушень.

Вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1 повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя В. М. Микитенко