ПОСТАНОВА

02 лютого 2022 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в м.Маріуполі Гєрцик Р.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Донецького апеляційного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2021 року.

11 січня 2022 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді Гєрцику Р.В.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю необхідним заявити самовідвід з огляду на наступне.

Як установлено з матеріалів справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 з 17 липня 2020 року по теперішній час працює у Донецькому апеляційному суді. Зазначена обставина може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді, як у ОСОБА_1 так і у стороннього спостерігача.

Діючим законодавством України про адміністративні правопорушення (в т.ч. КУпАП) не передбачено та не визначено механізму розгляду заяв про самовідвід, як це передбачено відповідними процесуальними процедурами у справах інших юрисдікций.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції.

Відповідно до п.3.4 Рішення КСУ №10-рп/2011 від 11.10.2011 року, з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках слід застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

Таким чином у даному випадку, виходячи із загальних конституційних засад правосуддя, слід застосовувати за аналогією права положення КПК України, які визначають порядок розгляду заяв про самовідвід.

Згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід.

У п.1 ст.6 Конвенції зокрема зазначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Рудніченко проти України»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, передбачено необхідність врахування при вирішенні питання про відвід суддів думки стороннього спостерігача про наявність навіть потенційної упередженості суддів, які розглядають справу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 є працівником Донецького апеляційного суду, як у нього самого так і у стороннього спостерігача можуть виникнути об`єктивні сумніви у неупередженості судді Гєрцика Р.В. щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . З наведених підстав вважаю за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст. 1,7,294 КУпАП, ст.75,80,81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2021 року.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького апеляційного суду Р.В. Гєрцик