Справа № 488/5023/21
Провадження № 3/488/64/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2022 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Торжинська Т.В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Могутова А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДПС у Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 18.04.1996 року, мешканця АДРЕСА_1 , директора ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП»,

- за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1099 від 13 грудня 2020 року, ОСОБА_1 , будучи директором ДП «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (податкова адреса: м.Миколаїв, вул.Знаменська, 4), допустив порушення встановленого порядку ведення податкового обліку, а саме: перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету встановлено порушення платником податків:

-завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за вересень 2021 року на 347961 гривень, чим порушено п.198.1, п. 198.2, п. 198.3ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України,

-завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 215222 грн за рахунок формування податкового кредиту по операціях, обчисленнях з вартості документально оформлених товарів/послуг, реальність здійснення яких перевіркою не встановлено, чим порушено п.198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України (по акту перевірки від 13.12.2021 року №9091/14-29-07-04/09794409).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Захисником ОСОБА_1 - Могутовим О.М. надано письмові пояснення з приводу наведених у вище вказаному акті перевірки порушень, які ним підтримано в ході розгляду справи. Зі змісту даних пояснень, перевіряєма особа категорично не погоджується з висновками контролюючого органу та розпочала процедуру оскарження податкових рішень-повідомлень, що складені на підставі вище вказаного акту перевірки.

Так, в порядку п. 86.7 ст. 86 ПК України, ДП НАРП подало на Акт перевірки заперечення. За результатами розгляду вказаних заперечень, не внесено змін до висновків Акту перевірки.

В порядку ст. 58, п. 86.8 ст. 86 ПК України, ГУ ДПС винесено податкові повідомлення-рішення.

Станом на сьогодні, податкові повідомлення-рішення, винесені за результатами Акта перевірки оскаржені до ДПС України в порядку ст. 56 ПК України.

Як зазначає у своїх поясненнях представник, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що ставиться йому в провину відповідно до вищенаведеного протоколу.

Як зазначає у своїх поясненнях представник, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що ставиться йому в провину відповідно до вищенаведеного протоколу.

Зокрема вказує, що суть встановлених в Акті перевірки порушень зводиться до здійснення ДП НАРП операцій з підприємствами - постачальниками ТМЦ (робіт, послуг), по яких отримано інформацію щодо не підтвердження реальності здійснення таких операцій із ТОВ "АКСАРІЯ" (), ТОВ «ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП» (), ТОВ "СКАІРПРОМ" (), ТОВ «АВІА ПАРТНЕРС ГРУП» (), ПАТ «РОКС» (), ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПК ІНДУСТРІЯ» (), ТОВ «ТД «ПІДШІПНІКЦЕНТР» (), ТОВ «ІМПЕРА ГРУП» (), ТОВ "СНГ-КОМПЛЕКТ" (), внаслідок чого не підтверджено суми, що відносяться до податкового кредиту з ПДВ.

ГУ ДПС вважає, що ДП НАРП у реальності не здійснювало господарські операції із вищенаведеними контрагентами-постачальниками, оскільки нібито внаслідок аналізу баз даних контролюючого органу встановлено неможливість такої поставки, внаслідок чого ДП НАРП нібито безпідставно сформувало податковий кредит з ПДВ, та як наслідок безпідставно заявило певні суми ПДВ до бюджетного відшкодування та віднесло до від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проте, при укладенні господарських договорів та виборі контрагентів на постачання робіт (послуг), ОСОБА_1 керується виключно нормами чинного законодавства та внутрішніми наказами органу управління Державного концерну Укроборонпром, що включає:

вибір контрагента виключно шляхом прозорої, незалежної тендерної процедури;

кваліфікація контрагента-переможця тендеру в ДК Укроборонпром шляхом повної перевірки його легітимності та прозорості фінансово-господарського стану;

перевірка установчих та інших юридично значущих документів перед підписанням господарського договору;

перевірка відділом технічного контролю, що діє на підприємстві, всієї продукції (послуг), яка постачається чи надається контрагентами на відповідність державним стандартам;

оформлення належним чином всієї бухгалтерської та супровідної документації на кожну поставку чи виконану роботу.

Тобто, використано всі надані чинним законодавством можливості для перевірки контрагента та в подальшому контролю за виконанням господарського договору.

На теперішній час тендерна процедура не визнана незаконною та не скасована, господарські договори не визнано недійсними в судовому порядку, немає жодного судового рішення в кримінальній справі щодо фіктивності контрагентів, які вказані в Акті перевірки.

Під час дослідження господарських операцій між ДП НАРП і контрагентами-постачальниками використані бази даних, до яких у будь-якої службової особи підприємства доступу немає.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення права на податковий кредит з ПДВ у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних фондів та декларування чи не декларування придбання товару у контрагентів другої ланки.

Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, оскільки згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою як Європейського Суду з прав людини (Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03)), так і з судовою практикою Верховного Суду (постанова від 27.02.2018 р. по справі № 805/1151/17).

Крім того, факти щодо нереальності господарських операцій, нібито встановлені перевіркою, ґрунтуються виключно на інформації, отриманої з баз даних ГУ ДПС, без проведення жодної перевірки або зустрічної звірки контрагентів ДП НАРП та їх контрагентів.

Натомість, відповідно до практики Верховного Суду, будь - яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону (постанови Верховного Суду від 13.03.2018 р. по справі №809/1062/17, від 27.02.2018 р. по справі № 811/2154/13-а, від 21.10.2019 р. по справі № 814/1564/18).

Інкриміновані порушення є наслідком визначення в Акті перевірки нібито фактів завищення податкового кредиту з ПДВ.

При цьому, відповідно до абз. 3 п. 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом ЄРПН) платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Актом перевірки не встановлено факт відсутності реєстрації в ЄРПН після 01.04.2017 р. податкових накладних, по яких сформовано податковий кредит з ПДВ по господарським операціям, які не визнаються контролюючим органом. Отже, згідно абз. 3 п. 201.10 ст. 201 ПК Українитакий факт є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження, в тому числі іншими первинними документами, що повністю спростовує висновки Акта перевірки. Тобто згідно чинного законодавства законність віднесення сум до податкового кредиту з ПДВ підтверджується виключно зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними, жодні інші документи, в тому числі первинні не є документами, які підтверджують право на податковий кредит з ПДВ. Тим більше, не можуть підтверджувати законність або незаконність права на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту дані з автоматизованих баз даних контролюючого органу, не кажучи вже про недопустимість таких доказів, про що зазначено в п. 2.4 цих пояснень.

Не дивлячись на вказане, ДП НАРП надано до перевірки усі первинні документи, які стосуються предмета перевірки, що відображено в акті перевірки. Проте, з незрозумілих причин, вони не були враховані, хоча в акті перевірки відсутні жодні зауваження щодо їх форми.

Єдиним зауваження щодо неналежного на думку ГУ ДПС документального оформлення спірних господарських операцій є ненадання до перевірки паспортів, сертифікатів якості на товар, а також недоліки в оформленні перевізних документів (експрес-накладних ТОВ Нова пошта).

Проте, первинними документами з поставки товару (тобто за визначенням ст. 1, ч. ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні , документами, які підтверджують здійснення господарської операції) є видаткові накладні.

Натомість, паспорти, сертифікати якості та експрес-накладні не є первинними документами для визначення операцій з поставки товару.

Така позиція підтверджується численною практикою Вищого адміністративного Суду України та Верховного Суду (постанови від 05.07.2016 р. у справі № К/800/501/16, від 12.07.2016 у справі № К/800/7801/16, від 12.07.2015 р. у справі № К/800/45555/15, 18.12.2018 р. у справі № 816/1118/17, від 05.02.2019 р. у справі № 822/2373/17, від 23.10.2018 р. по справі № 808/849/17, від 24.01.2019 р. по справі № 803/1712/13-а, по справі № №815/4992/16 від 20.12.2018 р. тощо).

Приймаючи рішення у справі суд виходить з такого.

За диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Суд враховує, що згідно ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст.255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП, ст.94 КПК України, оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив рішення (вирок, постанову, ухвалу).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні вище вказаного правопорушення, ГУ ДПС в Миколаївській області посилається на протокол про адміністративне правопорушення №1115 від 14.12.2021 р. та акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП Миколаївський Авіаремонтний завод НАРП від 18.11.2021 року №8353/14-29-07-04/09794409.

Зі змісту вказаного акту щодо зазначених у протоколі порушень слідує про встановлення взаємовідносин ДП Миколаївський авіаремонтний завод НАРП з такими постачальниками як ТОВ «АВІА ПАРТНЕРС ГРУП», ТОВ «ІМПЕРА ГРУП», ТОВ Аскарія, ТОВ СНГ-КОМПЛЕКТ, ТОВ «НВП «СПЕЦСЕРВІС», ТОВ «ПТІ ГРУП», ТОВ «МАРШАЛ АТ», ТОВ «СКАІРПРОМ», ТОВ «ТД ПІДШИПНИКЦЕНТР».

Згідно акту, контролюючим органом не прийнято до уваги надані ДП НАРП первинні документи по даним контрагентам-постачальникам: податкові накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, експрес накладні, прибуткові накладні, посилаючись на те, що дані документи не відповідають фактичному руху активів, а тому не можуть враховуватись в даних податкового обліку, у зв`язку з чим контролюючий орган прийшов до висновку про ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку.

В той же час, з висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у рішеннях від 20 листопада 2018 року у справі № 9901/633/18, від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 20 березня 2019 року по справі № 810/5854/14, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Положеннями ст. 56 Податкового кодексу України передбачена процедура оскарження рішень, що прийняті контролюючим органом.

Так, відповідно до вимог ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Крім того, положеннями п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як слідує з наданих захисником Кирницького В.П. документів, ДП НАРП отримано податкові рішення-повідомлення від 20.01.2022 року про нарахування штрафних санкцій з приводу зазначених в акті від 13.12.2021 року порушень.

01.02.2022 року ДП НАРП з приводу невідповідності дійсним обставинам відомостей, що зазначені в акті, направлено скаргу до ДПС України, та що свідчить про спір з приводу порушень, зазначених у вище вказаному акті перевірки.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як слідує зі змісту досліджених документів, контролюючий орган прийшов до висновку про ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку саме з мотивів недоведеності, на його думку, фактичного здійснення ДП «НАРП» господарських операцій.

У протоколі щодо цього зазначає про непідтвердження господарської діяльності відповідними первинними документами.

В той же час, зі змісту акту перевірки, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення, слідує не про відсутність первинних документів, які враховані ДП НАРП при веденні податкового обліку, а про висновки контролюючого органу, що наведені у цих документах дані не відповідають дійсності.

При цьому суд зауважує, що відсутність первинних документів, та неприйняття до уваги зазначених у первинних документах відомостей, не є тотожними підставами для висновку щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а доведення безготівковості операцій виходить за межі тих юридичних фактів, що мають встановлюватися судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП, в даному випадку: порушення порядку ведення податкового обліку.

За наведеного вище, зазначені в акті відомості, не надають можливості поза розумним сумнівом встановити наявність події та складу, наведеного у протоколі порушення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Торжинська