Справа №: 716/2264/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Стрілець Я.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції №3 (м.Заставна) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №630471 від 15.11.2021 ОСОБА_1 , 15.11.2021, о 01 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_1 в м. Заставна по вул. Незалежності,49, здійснював перевезення пасажирів по маршруту від м. Заставна до м. Чернівці, без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності, чим порушив п.24 п.1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що передбачено настання адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 164 КУпАП.

Будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Від його захисника Колчанова Р.В. до суду надійшло письмове клопотання про закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, з мотивів наведених в ньому.

Врахувавши позицію захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльніст ь, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колектив, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При цьому, норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб`єкта господарювання.

Тобто, у даному випадку посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , мала з`ясувати чи є ОСОБА_1 суб`єктом господарської діяльності та чи була спрямована його діяльність на надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність та належать до господарської діяльності, а саме здійснення перевезень пасажирів, та в залежності від цього дати належну оцінку фактичним обставинам події і у випадку встановлення вини ОСОБА_1 , правильно кваліфікувати його дії.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №630471 від 15.11.2021 ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, а саме те, що він 15.11.2021, о 01 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_1 в м. Заставна по вул. Незалежності,49, у порушення п.24 п.1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» здійснював перевезення пасажирів по маршруту від м. Заставна до м. Чернівці, без отримання ліцензії на даний вид господарської діяльності.

Отже, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.24 п.1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

В свою чергу приписи п.24 п.1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» містять визначення виду господарської діяльності, який підлягає ліцензуванню, а саме перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

За визначенням ст. 14.1.36 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно з ст. 55 ч. ч. 1,2 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року N 222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 ГК України визначає, що підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, до загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, посадовою особою органу поліції до матеріалів справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №630471 від 15.11.2021, до суду надано письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких задокументовано незгоду останнього щодо складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування світловими приборами) та довідку Відділення Поліції №3 (м. Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області про те, що ОСОБА_1 згідно бази даних ІПНП Національної поліції України до адміністративної відповідальності не притягувався.

Однак, вищенаведені докази жодним чином не вказують на наявність в діях ОСОБА_1 ознак господарської діяльності.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено точних обставин вчинення останнім правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, кому саме надавав послуги, які б у свою чергу свідчили про самостійність, регулярність та тривалість діяльності та отримання від такої діяльності прибутку.

Також в справі відсутні докази на підтвердження того, чи отримувалися кошти ОСОБА_1 , за здійснення господарської діяльності, а також пояснення осіб (пасажирів), яким надавалися послуги по перевезенню, що в свою чергу, унеможливлює встановити мету суб`єкта господарювання щодо отримання прибутку.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від ЗО травня 2013 року, заява N 36673/04), "ОСОБА_2 проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, на думку сторони захисту суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , здійснював самостійну, ініціативну, систематичну господарську діяльність у вигляді надання послуг з перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, у своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року Європейський суд з прав людини неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Також, у своєму рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 Європейський суд з справ людини зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000).

Тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого «Рішення ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

За вказаних обставин та враховуючи те, що під час розгляду справи не здобуто доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а фактичні дані, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення є недостатніми для доведеності його вини у вчиненні правопорушення та спростовуються його письмовими показаннями, які знаходяться в матеріалах справи, приходжу до висновку, що у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, оцінюючи наявні докази в їх сукупності та керуючись, в тому числі, основними конституційними засадами судочинства, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, враховуючи неприпустимість ґрунтування обвинувачення на доказах, одержаних незаконним шляхом і припущеннях, а також тлумачення усіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, вважаю, що провадження у даній справі слід закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п. 1. ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Стрілець Я.С.