ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 673/1109/21

Провадження № 33/4820/108/22

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Самбір О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деражнянського районного суду від 29 вересня 2021 року,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина Франції,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Стягнуто на користь держави 454 грн судового збору.

Згідно постанови суду, відповідно до судового наказу №711/4403/18, виданого Придніпровським районним судом м.Черкаси 11 вересня 2018 року, з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Проте, ОСОБА_1 , починаючи з березня 2018 року по 01 серпня 2021 року, не сплачував аліменти на утримання доньки, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що становить 86 712 грн 48 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, як несплата аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду від 29 вересня 2021 року, вказану постанову суду скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Уважав, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стверджував, що про розгляд справи 29 вересня 2021 року належним чином не був повідомлений, а на час винесення постанови судом першої інстанції він взагалі перебував за межами України, що підтверджується відмітками в його закордонному паспорті. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про належне його повідомлення про розгляд справи, тому суд у порушення ст.268 КУпАП розглянув справу в його відсутності, чим порушив його право на захист.

Зазначав, що судом першої інстанції розглянуто справу поверхнево, без з`ясування фактичних обставин, що мають значення для її розгляду.

Починаючи з грудня 2018 року по листопад 2021 року, ним окремими щомісячними платежами було перераховано як ОСОБА_2 , так і доньці ОСОБА_3 кошти, що підтверджується квитанціями та виписками з банківських рахунків. Тому ним не було вчинено правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, оскільки він сумлінно виконував свій батьківський обов`язок по утриманню дитини.

Зауважував, що окрім його необізнаності щодо наявності оскаржуваної постанови (про яку стало відомо лише 24.12.2021р.), йому також не було відомо й про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого розглядалася справа судом першої інстанції.

Просив урахувати, що зараз відсутня будь-яка заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунок заборгованості Державного виконавця Деражнянського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_4 із сплати аліментів від 23.12.2021р. Тому, якщо в суду будуть підстави все ж таки вважати його винним у скоєному правопорушенні, то просив визнати це правопорушення малозначним та звільнити його від адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП.

Звертав увагу на те, що оскаржувана постанова винесена 29 вересня 2021 року, останнім днем подання апеляційної скарги вважалося 11 жовтня 2021 року. Копію постанови він не отримував, оскільки перебував за межами України, а про її наявність дізнався лише 24 грудня 2021 року при зверненні до адвоката за правничою допомогою.

У зв`язку з цим, уважав, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Самбір О.Є. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки участі в розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не брав, уважаю, що строк на оскарження постанови суду першої інстанції був пропущений з поважних причин за зазначених в апеляційній скарзі обставин та підлягає поновленню.

Відповідно до положеня ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.

Диспозиція ч.1 ст.183-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням несплату аліментів на утримання, зокрема, дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Отже, обов`язковою умовою настання відповідальності за вказаною статтею КУпАП є обізнаність особи про пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та наявність обов`язку сплачувати аліменти.

У протоколі про адміністративне правопорушення №4 від 13 вересня 2021 року зазначено, що при примусовому виконанні виконавчого провадження №57844672 від 04 грудня 2018 року, відкритого на підставі судового наказу №711/4403/18, виданого Придніпровським районним судом м. Черкас 11 вересня 2018 року, зобов`язано стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 травня 2018 року, та до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 учинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, а саме не сплатив аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що становить 86 712 грн 48 коп.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена - протоколом про адміністративне правопорушення №4 від 13.09.2021 року; - копією судового наказу №711/4403/18, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 11.09.2018 року; - розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 13.09.2021 року, виданого державним виконавцем Деражнянського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гораєвою А.П.; - постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.12.2018 року № 57844672; - копією виклику державного виконавця від 16.07.2021 року № 9148; - копією акту державного виконавця від 13.09.2021 року.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на таке.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, суддя апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, не підтверджуються зібраними у справі доказами.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав пояснення, що він не уникав та не уникає свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заперечував наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.183-1 КУпАП.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, не ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному дослідженні обставин справи та є помилковим.

Окрім цього, судом першої інстанції порушені вимоги ст. 268 КУпАП, де зазначено, що справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У постанові суду зазначено, що правопорушник не з`явився до суду, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та дату розгляду справи.

Наведене не може свідчити про належне повідомлення ОСОБА_1 про час розгляду справи.

Згідно з вимогами ст.277-2 КУпАП повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення є вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судової повістки.

Апеляційний суд уважає, що розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1 , без належного повідомлення останнього про час та дату розгляду справи всупереч вимог ст.ст.268, 277-2 КУпАП, суд першої інстанції допустив істотне порушення норм процесуального права.

Ураховуючи зазначені обставини, а також те, що розгляд справи відбувався без належного повідомлення ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, що є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини.

Тому апеляційний суд бере до уваги копії квитанцій, розрахунків, які додані до апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки вказані докази не були подані ним з поважних причин.

Із наданих документів слідує, що апелянт перерахував кошти по сплаті аліментів на ім`я ОСОБА_2 та на ім`я ОСОБА_3 .

Відтак, на момент ухвалення постанови судом першої інстанції в ОСОБА_1 була відсутня заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, суддя апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП не підтверджуються зібраними у справі доказами. Суд першої інстанції всупереч вимогам ст.252 та 280 КУпАП належним чином не перевірив і не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності, та не дав їм належної правової оцінки.

Крім того, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, суд першої інстанції в своїй постанові жодним чином не мотивував своє рішення із посиланням на докази у справі, які судом було безпосередньо досліджено. Натомість формально зазначив, що вина останнього підтверджується наявними письмовими матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

З огляду на викладене, вважаю, що місцевим судом було застосовано спрощений підхід до судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, проігноровано права особи, яка притягається до відповідальності, що є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, спростовують висновки суду та дають підстави вважати, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто, на достатніх і незаперечних доказах.

Застосовуючи закріплений в ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, суддя апеляційного суду дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП не доведена.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, ураховуючи, що суд першої інстанції необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.183-1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак