Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

за участю: секретаря Дем`янчук Н.Д.,

прокурора Зозулі Л.К.,

захисника адвоката Черкес Т.А.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 20 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , обіймаючи до 13.09.2021 року посаду поліцейського взводу №1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Житомирській області та будучи, відповідно до підпункту «З» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Так, наказом ГУНП в Житомирській області від 10.09.2021 № 313 о/с поліцейського взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 13.09.2021 року.

Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема підпунктом «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, передбачено його розповсюдження на поліцейських.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, у тому числі за статтею 172-6 КУпАП.

Абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону передбачено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Статтею 61 Закону України «Про Національну поліцію» визначені обмеження, пов`язані зі службою в поліції. Зокрема, на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про Національну поліцію» та іншими законами України.

Пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону, передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Частиною 5 вказаної статті визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно п. 1 та п. 2 розділу II «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженим Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року , яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29089 та зі змінами, внесеними згідно з наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.12.2019 року №168/19, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 27.12.2019 року за №1300/34271 і набрало чинності з 01.01.2020 року. Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що до Реєстру включаються такі електронні документи як декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону, шляхом заповнення електронних форм відповідних документів. Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Відповідно до п.п.2 п. 5 розділу II вказаного Порядку, декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону.

Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону.

Проте, абзацом другим пункту 2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 «Про затвердження Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року за № 1479/29609) визначено, що припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є останній день виконання суб`єктом декларування зазначених функцій.

Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатись роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи викладене, колишній працівник поліції ОСОБА_1 , декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, повинен був подати до 23:59 11.10.2021 року шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, однак подав декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 22.10.2021 о 00:33, тобто несвоєчасно.

12.10.2021 року в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений частиною 2 статті 45 Закону, а саме: у передбачений законодавством термін не подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з наданими копіями матеріалів УКЗ ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_1 13.09.2021 року отримав трудову книжку та ознайомився під підпис з вимогами ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», у т.ч. про необхідність подання декларації «перед звільненням».

Відповідно до листа ВССУ від 22.05.2017 року №223-943/0/4-17, під поважними причинами неподання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Тобто, у ОСОБА_1 були відсутні поважні причини для несвоєчасного подання декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Отже, ОСОБА_1 колишній поліцейський взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Житомирській області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, як незаконну, а своїм рішенням закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. При цьому, зазначає, що 12.10.2021 року в 00:00 год. він дійсно порушив порядок, передбачений ч.2 ст. 45 Закону, а саме: у передбачений законодавством термін не подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Наголошує, що в судовому засіданні вину не визнавав, а зазначене в постанові, що вину визнав - не відповідає дійсності. Подав декларацію невчасно, оскільки не пам`ятав свій пароль від ключа, а для виготовлення нового знадобився певний час. Для виготовлення нового ключа двічі приходив особисто до відділення банку «Приват Банк». Після чого декілька днів чекав отримання нового ключа і 22.10.2021 зміг успішно заповнити дані та подати декларацію до Реєстру. В декларації зазначив всі достовірні відомості, тому умислу приховувати доходи чи якусь інформацію я не мав.

Звертає увагу, що матеріалами справи не встановлено факту несвоєчасного подання ним саме без поважних причин, декларації у встановлений законом строк, та те, що його дії щодо несвоєчасного подання декларації були умисними, тому, відсутня суб`єктивна сторона даного правопорушення, яка є обов`язковою складовою будь-якого правопорушення. Наголошує, що матеріали справи не містять і будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи, або ж наявність у нього особистого корисливого інтересу при подачі декларації поза межами граничного строку, а саме на десятий день.

Посилаючись на наведене, вважає, що оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження його умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, провадження у цій справі підлягає закриттю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримку апеляційних вимог, пояснення прокурора, яка просила оскаржену постанову залишити без змін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, за положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Нормами ст.280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та оскарженій постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Такий висновок суду є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №000018 від 30.11.2021 (а.с.1-8)); копіями наказів за №196 о/с від 30.06.2020 (призначення ОСОБА_1 ) та за №313 о/с від 10.09.2021 (звільнення) (а.с.14-15); копіями зобов`язань поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби та щодо подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру (а.с.16-17,19); витягом з Єдиного державного реєстру декларацій про дату і час подання декларації «перед звільненням» ОСОБА_1 (а.с.20-25); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.26-27); іншими матеріалами справи №296/102254/21.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованими й до уваги не приймає з наступних підстав.

Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, диспозицією ч.1 ст.172-6 КУпАП форму вини не визначено та не передбачено наявність негативних наслідків вчиненого правопорушення, тобто вказане правопорушення може бути вчинено як умисно, так і з необережності, в тому числі через незнання законодавства.

Це адміністративне правопорушення є правопорушенням з формальним складом, для констатації наявності якого достатньо лише встановлення факту несвоєчасного подання декларації (порушення вимоги закону). Встановлення ж суспільно-небезпечних наслідків та з`ясування форми вини не вимагається.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.45 Закону передбачено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

За результатами перевірки матеріалів справи, апеляційним судом безумовно встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зокрема, і за ст.172-6 КУпАП.

Статтею 61 Закону України «Про Національну поліцію» визначені обмеження, пов`язані зі службою в поліції. Зокрема, на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», Законом України «Про Національну поліцію» та іншими законами України.

Пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону, передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Частиною 5 вказаної статті визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно п.1 та п.2 розділу II «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженим Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року , яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 958/29089 та зі змінами, внесеними згідно з наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.12.2019 року №168/19, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 27.12.2019 року за №1300/34271 і набрало чинності з 01.01.2020 року. Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що до Реєстру включаються такі електронні документи як декларації, що подаються відповідно до статті 45 Закону, шляхом заповнення електронних форм відповідних документів. Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Відповідно до п.п.2 п.5 розділу II вказаного Порядку, декларація перед звільненням - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону.

Така декларація охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону.

Проте, абзацом другим пункту 2 рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 19 від 06.09.2016 «Про затвердження Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 листопада 2016 року за № 1479/29609) визначено, що припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є останній день виконання суб`єктом декларування зазначених функцій.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність , пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, до 23:59 11.10.2021 шляхом заповнення відповідної форми в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, однак подав декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, лише 22.10.2021 о 00:33, тобто - несвоєчасно.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , як колишній поліцейський взводу № 1 (швидкого реагування) роти поліції особливого призначення ГУНП в Житомирській області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Поряд із цим, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій, того, що він був позбавлений можливості вчасно подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

При цьому, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що дійсно належно був обізнаний про період подання декларації, однак у зв`язку із різними життєвими обставинами не зміг самоорганізуватися щоб своєчасно подати декларацію. Коли ж вирішив подати декларацію, то не зміг згадати пароль електронного ключа.

Версія подій висунута стороною захисту, у тому числі, самим ОСОБА_1 (забув пароль ключа, звертався до банку для виготовлення нового), як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції, не підтверджена будь-якими доказами, ґрунтується виключно на усних поясненнях ОСОБА_1 та є сумнівною - невідповідною матеріалам справи №287/1307/21. Тобто, поважні причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційним судом визнаються необґрунтованими.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для зміни чи скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 20 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун