Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/213/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.195-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №435600 від 29.12.2021 року, ОСОБА_1 близько 15-30 год. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 здійснювала реалізацію піротехнічних засобів, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.195-6 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Розгляд справи проведено в порядку ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст.278,280 КУпАПповинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

За змістом ст.ст.251,280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч.1 статті 195-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку виробництва, зберігання, перевезення, торгівлі та використання піротехнічних засобів.

Диспозиція ч.1 ст.195-6 КУпАП має бланкетний характер, а тому для встановлення складу адміністративного правопорушення потрібно звернутись до нормативного акту, який регулює порядок обігу піротехнічних виробів.

Спеціальним нормативним актом, який регулює такий порядок є Наказ МВС України від 23 грудня 2003 року №1649 «Про затвердження Тимчасових правил обігу в Україні побутових піротехнічних виробів» (далі - Наказ).

Однак, зазначений Наказ втратив чинність від 19 січня 2018 року на підставі Наказу МВС України від 28 листопада 2017 року №968 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу МВС від 23.12.2003 № 1649».

Отже, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 435600 від 29.12.2021 стосовно ОСОБА_1 не існувало іншого спеціального нормативно-правового акту, який обмежував або забороняв реалізації піротехнічних засобів.

Під час проведення правової кваліфікації діяння необхідно обов`язково встановити, який саме нормативно правовий акт встановлював порядок здійснення діяльності, який особа, що притягається до відповідальності, порушила та в чому полягає невідповідність її дій вимогам закону.

Всупереч цьому у протоколі зміст об`єктивної сторони правопорушення при викладенні обставин його вчинення не розкрито і не описано, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, без посилання на норму Закону, тобто особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, не вказано конкретної норми, порушення якої ставиться у вину особі.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала реалізацію піротехнічних засобів, однак не конкретизовано, які саме документи дозвільного характеру вона зобов`язана була надати.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики Європейського суду з прав людини можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно з якими обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 195-6 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Беручи до уваги наведене, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 195-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, оцінюючи у сукупності досліджені докази, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 195-6 КУпАП, у зв`язку із чим провадження по справі відносно неї слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 221, п.1 ст. 247, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 195-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені від ОСОБА_1 піротехнічні засоби - повернути володільцю ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд.

СуддяВ. В. Леньо