Справа № 163/2359/21 Провадження №33/802/118/22 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч.6 ст.481 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України та Литовської Республіки, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , автомийника, закордонний паспорт громадянина Литовської Республіки НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в користь держави 454 судового збору.

Вирішення питання про долю вилученого за цим протоколом автомобіля марки "Рено", британський номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , постановлено віднести до компетенції Волинської митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в користь Волинської митниці 22 154 грн. витрат за зберігання транспортного засобу.

Так, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у тому, що він 14.04.2017 року через митний пост "Устилуг" Волинської митниці ДФС увіз автомобіль марки "БМВ", литовський номерний знак НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 14.04.2018 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 19.09.2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням в частині накладення адміністративного стягнення та вирішення питання щодо долі транспортного засобу, захисник ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокат Гай І.М. 29 грудня 2021 року подав апеляційну скаргу в якій просить його змінити, застосувавши до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення за санкцією ч.6 ст.481 МК України у виді конфіскації транспортного засобу марки "БМВ" литовський номерний знак НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , повернути йому автомобіль марки "Рено", британський номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , а також звільнити від сплати витрат по справі. Вважає, що враховуючи особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), його щире каяття у вчиненому, таке стягнення буде достатнім для його виправлення та для припинення ним порушення митних правил в майбутньому, оскільки застосоване до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 грн., є занадто суворим та таким, що не може бути виконане останнім через скрутне матеріальне становище. Крім того, апелянт вказує про те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) є громадянином України та має в Україні постійне місце проживання, що підтверджують матеріали справи, а тому до нього не може бути застосована норма ч.3 ст.511 МК України, де зазначено що у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається тимчасове вилучення товарів. транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до ч.2 ст.541 МК України. А тому, вважає, що вилучений у нього автомобіль марки "Рено", британський номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , підлягає поверненню.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки в судовому засіданні 09.12.21 було проголошено лише вступну та резолютивну його частини. З повним текстом судового рішення він ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29.12.21. Вважає, що саме з цієї дати (29.12.21) почався перебіг 10-денного строку апеляційного оскарження судового рішення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду, до апеляційного суду не подавали.

Перевіривши доводи заявленого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, заслухавши думку представника митного органу Пікалюка М.С., який вважав клопотання безпідставним та просив відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 5 ст.529 МК України передбачено, що постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Так, згідно із ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 09 грудня 2021 року у відсутності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), однак в присутності його захисника - адвоката Гай І.М., який представляв інтереси першого та не заперечував про розгляд справи у відсутності свого довірителя.

А отже, виходячи з положень ч.2 ст.294 КУпАП, та з врахуванням вихідного дня (19.12.21 - неділя), останній день для подачі апеляційної скарги припадав на 20 грудня 2021 року.

Апеляційна скарга до суду подана лише 29 грудня 2021 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується відміткою, проставленою на поштовому конверті.

В апеляційній скарзі, як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт посилаються на те, що в судовому засіданні 09.12.21 проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а з її повним текстом від ознайомився лише 29.12.21, і на його думку саме з цієї дати слід рахувати початок перебігу строку, однак таке твердження на увагу не заслуговує, оскільки за змістом ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді оскаржується протягом десяти днів з дня її винесення, тобто перебіг строку апеляційного оскарження пов`язується саме з датою постановлення постанови, а не з будь-якою іншою.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи захисник Гай І.М., якому його довіритель доручив представляти свої інтереси, був присутній в судовому засіданні та проголошенні судового рішення 09.12.21, в якому йому і було роз`яснено порядок та строк його оскарження, тобто протягом 10 днів з дня винесення постанови.

А тому, наведену стороною захисту обставину не можна вважати поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такою, що дає підстави для його поновлення.

До апеляційного суду ані ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ані його захисник Гай І.М., не з`явились і не навели будь-яких інших підстав щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

При тому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду від 09.12.2021 року до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.

Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, стороною захисту не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвокату Гай Ігорю Миколайовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року в даній справі.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - адвоката Гай Ігоря Миколайовича на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 грудня 2021 року, повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк