Справа №592/949/22
Провадження №3/592/428/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Литовченко Олександр Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли від Сумської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській обл., дата видачі 26.03.1996; місце проживання - АДРЕСА_1 , код ІНН НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.483 МК України,

за участю представника Сумської митниці ДФС Бикова Д.О.,

встановив:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0356/80500/21 від 02.12.2021 -13.07.2020 митним постом «Ромни» Слобожанської митниці Держмитслужби за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA807320/2020/002744 в митному режимі «імпорт» було здійснено митне оформлення товару з описом «Автомобіль легковий, бувший у використанні. Марка VOLKSWAGEN, модель GOLF, номер кузова (VIN); НОМЕР_3 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2016, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 CM3. Тип кузова-універсал». Декларування товару за вищезазначеною митною декларацією від імені декларанта гр. ОСОБА_1 здійснювала уповноважена декларантом особа ОСОБА_2 (ФОП ОСОБА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ). В якості підстави для митного оформлення товару за митною декларацією №UA807320/2020/002744 було подано необхідні документи: 1. рахунок-фактуру від 15.05.2020 № б/н на суму 5 500 EUR; (167947,45 грн.). де продавцем товару зазначено компанію MB UkrLit transit (м. Маріямполе, Литва), а покупцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); 2. сертифікат реєстрації на транспортний засіб НОМЕР_5 від 22.10.2019. Згідно сертифіката реєстрації, власником вищезазначеного транспортного засобу є CLARIOS GERMANY GMBH & CO KGАА. Під час митного оформлення документи, що підтверджують перехід права власності на транспортний засіб від CLARIOS GERMANY GMBH & CO НОМЕР_6 до компанії MB UkrLit transit" не надавались. З метою перевірки достовірності поданих до митного оформлення документів, Слобожанською митницею Держмитслужби листом від 12.05.2021 №7.14-08-3/7.14-20-06/20/4/5959 було ініційовано направлення відповідного запиту до митних органів Республіки Литва. У результаті опрацювання інформації отриманої від митних органів Республіки Литви та копій документів (лист ДМСУ від 24.09.2021 №20/20-02-01/7.24/3407), було встановлено, що фактично з території Республіки Литви транспортний засіб VOLKSWAGEN, модель GOLF, номер кузова (VIN): НОМЕР_3 було експортовано компанією UAM Gelgotos transportas (Gelyno g. 10, Marijampole, Lietuva) вартістю 8 234 EUR (251432,60 грн., за курсом НБУ на дату подачі МД; 1 дол. США=30,53590000 грн.), відповідно до наданого рахунку-фактури GA №2020-02517 від 29.06.2020 та касового ордеру АА № 100021214 від 29.06.2020, в яких покупцем товару зазначено ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, гр. ОСОБА_1 під час митного оформлення декларації ІМ40ДЕ № UA807320/2020/002744 були вчинені дії, направлені на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару «легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, рік виготовлення 2016. Номер кузова НОМЕР_7 », фактичною експортною вартістю 8 234 EUR (251432,60 грн. за курсом НБУ), шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару документів (рахунку-фактури від 15.05.2020 № б/н на суму 5 500 EUR), що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості.

У судовому засіданні представник Сумської митниці Биков Д.О. зазначив, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України а тому необхідно притягнути його до відповідальності в межах санкції статті.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, вислухавши думку представника митниці Бикова Д.О., суддя приходить до таких висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів, а згідно вимог ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням. Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 487 МК України).

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частино 1 статті 483 МК України передбачено, що відповідальність за порушення митних правил настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень ст. 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При дослідженні митної декларації форми №UA807320/2020/002744 вбачається, що при митному оформленні автомобіля VOLKSWAGEN, модель GOLF, номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , митним органом було запропоновано коригування митної вартості товару, згідно якої вартість т/з становить 353697 грн. 33 коп. (графа 45), згідно якої було здійснено нарахування митних платежів (графа 47). При визначенні митної вартості за резервним методом (графа 43) в митній декларації зазначається загальна митна вартість. Митний орган узгодив митну вартістю за резервним методом.

Крім того, відповідно до митної декларації одержувачем вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , який здійснював транспортування і подачу документів до митного оформлення на території України відповідно до довіреності від 13.06.2020. Також, відповідно до митної декларації ОСОБА_1 є особою, відповідальною за фінансове врегулювання (графа 9). Згідно з Порядком від 30.05.2012 № 651 у графі 9 зазначаються відомості про резидента, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). Таким чином, незрозуміло чому в протоколі про порушення митних правил зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта надав до митного поста «Ромни» Слобожанської митниці Держмитслужби документи, адже фактично митна декларація ІМ40ДЕ №UA807320/2020/002744 формувалась та подавалась декларантом ОСОБА_2 .

Уповноваженими службовими особами митного органу навіть не були опитані ні ОСОБА_1 , ні ФОП ОСОБА_2 , ні ОСОБА_5 , клопотань про їх допит у судовому засіданні представником Сумської митниці заявлено не було.

Додані до протоколу про порушення митних правил документи: доповідна записка від головного державного інспектора відділу оперативного реагування УБК та ПМП Сумської митниці; службові записки; документи іноземною мовою без перекладу; довіреність ОСОБА_1 , жодним чином не встановлюють факту порушення ОСОБА_1 митних правил, а саме надання митному органу документів для переміщення т/з, які містять неправдиві дані.

Матеріали, які надійшли з республіки Литва є роздруківкою з електронного файлу, належним чином не завірені, тому не є офіційними документами. При цьому порушення митних правил вчиняється із прямим умислом, тобто коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямо) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел), а ОСОБА_1 не вчиняв будь-яких дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 483 МК, внаслідок чого у його діях відсутня і суб`єктивна сторона цього правопорушення.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В пункті 58 рішення ЄСПЛ по справі "Серявін та інші проти України" зазначено, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, дослідженими доказами не підтверджено, що ОСОБА_1 надав митному органу документи для переміщення автомобіля, які містять неправдиві дані. З врахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 257, 268, 366, 458, 460, ч. 1 ст. 483, 487, 495 МК України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251-252, 280, 283, 287, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

Закрити справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Литовченко