Провадження № 3/638/573/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Невеніцина Є.В., за участю секретаря судових засідань Суркової М.О., захисника Ципліцького Д.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ізраїлю, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2021 о 04 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Mazda 3» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Космонавтів, 7 у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності.

В судовому засіданні захисник зазначив, що ОСОБА_3 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, чим його було введено в оману, адже особа не розуміла відповідальність, встановлену за такі дії. Також вказав, що у цей же день на ОСОБА_1 був складений ще один протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, що свідчить про штучне створення працівниками поліції показників своєї діяльності, а для притягуваного має наслідком подвійне покарання, що є неприпустимим.

Незважаючи на фактичне невизнання стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, його винуватість підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 268876 від 19.12.2021, згідно якого ОСОБА_2 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.12.2021; відеозаписом з боді-камери поліцейського; рапортами інспектора патрульної поліції від 19.12.2021, 22.12.2021.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСзПЛ «Авшар проти Туреччини»), суд враховує наявність узгоджених між собою, належних та допустимих доказів, які вказують на наявність порушення в діях ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, у розумінні ст. 251 КУпАП, визнає їх належними, допустимими та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вказаному вище правопорушенні та факт порушення ним 19.12.2021 вимог п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_3 не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Посилання на те, що ОСОБА_2 може понести за даною адміністративною справою подвійне покарання є необгрунтованим, адже зі змісту заяви самого захисника про об`єднання справ в одне провадження вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, були складені в один день 19.12.2021, але з різницею в декілька годин.

Також, в відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 повідомляє, що до зупинки його транспортного засобу працівниками поліції по даній справі у нього було вилучено водійське посвідчення іншими працівниками поліції півгодини тому.

Крім цього, з відеозапису слідує, що на ОСОБА_1 за обставинами даної адміністративної справи складено лише один протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, суд доходить висновку, що правопорушення, яке ставиться за провину особі у цій справі, є окремим та самостійним, у зв`язку з чим застосування подвійного стягнення за одне правопорушення місця не має.

Таким чином, доводи захисника про порушення працівниками поліції процедури складання матеріалів про адміністративне правопорушення свого підтвердження не знайшли та спростовані вищенаведеними даними.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення має виправлення у прізвищі ОСОБА_1 . Разом з тим, у рапорті інспектору УПП Старожук А. від 19.12.2021 зазначено, що у протоколі про адмінправопорушення ААБ № 268876 у графі ПІБ особи, яка притягається до відповідальності у прізвищі особи помилково було зазначено « ОСОБА_4 », слід вважати вірним « ОСОБА_2 », так як саме так вказано в документі, що посвідчує особу.

Вказана технічна помилка не є такою, що є підставою, яка обумовлює неможливість розгляду справи та свідчить про необхідність закриття провадження, адже сторона захисту не заперечувала, що саме стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, в інших документах по справі прізвище зазначено вірно.

Таким чином, суд вважає доведеним порушення ОСОБА_5 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно зі ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За приписами ст. 16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

В матеріалах справи відсутні дані та такі не надані стороною захисту, що ОСОБА_2 користується імунітетом від адміністративної юрисдикції України, тому він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Положеннями Конвенції про дорожній рух ( Відень, 8 листопада 1968 року (далі Конвенція)), яка була ратифікована Україною та Ізраїлем, встановлено наступне.

Статтею 42 Конвенції (Призупинення дії водійського посвідчення) встановлено, що сторони, що домовляються або їх територіальні підрозділи мають право позбавити водія права користуватися на їх території національним чи міжнародним водійським посвідченням у випадку порушення ним на їх території правил, за які згідно їх законодавству передбачається позбавлення права користуватися водійським посвідченням. B цьому випадку компетентний орган сторони, що домовляється чи її територіального підрозділу, який позбавив водія права користування водійським посвідченням, може: а) вилучити водійське посвідчення та затримати його до спливу строку, на який вилучається це посвідчення, чи до моменту виїзду водія з даної території, в залежності від того, який строк настає скоріше; b) інформувати орган, який видав чи від імені якого було видано водійське посвідчення, про позбавлення права користування цим посвідченням.

Згідно п. 7 Європейської угоди, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкритої для підписання у Відні 08.11.1968 року ( ОСОБА_6 , 1 травня 1971 року), водій повинен бути обізнаний з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку, як втома, прийом лікарських препаратів та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під дією наркотиків.

Згідно довідки інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП Андерсон А, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував посвідчення водія країни Ізраїль № НОМЕР_2 від 07.05.2020.

На підставі вищевказаного, з урахуванням ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату вчинення правопорушення та надходження справи до суду складало 454 грн та які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. 40-1, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Є.В. Невеніцин