ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/79/22 Справа № 214/3697/21 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці Стригунової Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Мічурінське Тамбовської області РФ, громадянки України, ФОП, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою її визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисниця Стригунова Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року, та прийняти нову постанову, якою провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що з огляду на положення «Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» №19, адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП, є правопорушенням із преюдицією, під яким розуміється що адміністративна відповідальність настає за умови неподання декларації суб`єктом декларування протягом десяти днів з дня отримання повідомлення Національного агентства, як це передбачено в пункті 7 Порядку №19.

Проте, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з протоколу №405 від 30 квітня 2021 року не вбачається, що Національне агентство направляло ОСОБА_1 повідомлення за формою, встановленою додатком №1 Порядку №19.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 прямого умислу порушувати строки подачі щорічної декларації не мала, крім того, вона вносила відповідні відомості неодноразово, але на сайті НАЗК видавало помилки в декларації.

Водночас, 02 липня 2020 року на її мобільний номер зателефонувала посадова особа, прізвище якої вона не пам`ятає та нагадав, що потрібно подати щорічну декларацію за 2019 рік і вона 06 липня 2020 року її сформувала, та зареєструвала в системі Єдиного державного реєстру декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції.

Захисник звернула увагу суду, що якщо припустити, що у такий спосіб ОСОБА_1 повідомлялась про факт неподання декларації за 2019 рік, з огляду на пункт 7 Порядку №19, то ОСОБА_1 не порушила десятиденний строк подачі декларації з дня отримання такого повідомлення, що вочевидь вказує на те, що прямого чи непрямого умислу порушувати строк подачі декларації у ОСОБА_1 не було.

Тому захисник вважає, що є підстави для задоволення її апеляційної скарги та скасування постанови першої інстанції.

Суддя апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , її захисника Стригунову Г.І., та прокурора, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частина 1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і «в» в п. 2, п.5 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID -19)» розділ ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» доповнено п.2-1, та встановлено, що декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст.45 Закону подаються до 1 квітня, у 2020 році суб`єктами декларування подаються до 1 червня.

Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації. Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність при цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів провадження, відповідно до протоколу № 405 від 30.04.2021 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради, набула обов`язку електронного декларування з 1 січня 2017 року, декларацію за 2019 рік зобов`язана була подати до 1 червня 2020 року. ОСОБА_1 подала декларацію за 2019 рік 06 липня 2020 року.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпропетровської обласної ради, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно, тобто поза межами терміну подачі щорічної декларації за 2019 рік, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2019 рік.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 визнала, що подала декларацію з порушенням встановленого строку, що підтвердила і в суді апеляційної інстанції, і при цьому, не зазначила про наявність у неї поважних причин для подання декларації поза межами встановленого законом терміну.

Вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується наявними доказами у справі.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю, що суддя першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КУпАП, а тому вважаю за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисниці Стригунової Г.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко