КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
м. Київ, вул. Солом`янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з вказаною постановою, ОСОБА_1 03.09.2021 року о 01 год. 50 хв. керував автомобілем «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Соборна, 14-Б в с. Софіївська Борщагівка з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло, сповільненість). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат Харчук О.П. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а суд прийняв рішення без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль був припаркований на паркові магазину «АТБ», а тому законних підстав на направлення для проведення огляду не було. Також вказує, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичногосп`яніння, ознак сп`яніння не мав. Звертає увагу на те, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , не вилучався і від його керування його не відсторонили.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення адвоката Харчука О.П., ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У оскаржуваній постанові суддя місцевого суду дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та обґрунтував свій висновок дослідженими у справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом.

Однак, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надав пояснення, що відповідають змісту апеляційної скарги, зауваживши, що він наркотичні засоби не вживає, ознак будь-якого сп`яніння не мав, автомобілем не керував, а тому підстав на направлення його для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у працівників поліції не було.

Наявний в матеріалах справи відеозапис нагрудних відеокамер працівників поліції не містить даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а сам ОСОБА_1 заперечував при цьому факт керування. Автомобіль розташовувався на паркувальному майданчику прибудинкової території.

За таких обставин, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Тойота» номерний знак НОМЕР_1 в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Харчука О.П. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.12.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя