П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Едер П. Т., за участі ОСОБА_1 , представникаа особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Оприска М. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником начальника відділу Львівської обласної прокуратури, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в:

25 листопада 2021 року до Шевченківського районного суду м. Львова поступив протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 від 17.11.2021, згідно з яким 17.11.2021 о 01:15 год. у м. Львові, пр-т В. Чорновола, 10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Lexus ES 300», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager-алкотест 6810, прилад ARCD 0479, принтер ARCC 5021, тест 3069. Рівень алкоголю в крові 1,96 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді адміністративної справи в суді ОСОБА_1 та його представник - адвокат Оприско М. В. заперечили проти обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Через канцелярію суду подали пояснення, в яких зазначили, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 та інших матеріалів даної адміністративної справи інспектором не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, зокрема, права на правову допомогу, підстав проходження огляду на стан сп`яніння, права на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або у медичному закладі.

Навпаки, інспектор ввів в оману ОСОБА_1 щодо цілого ряду його обов`язків. Це призвело до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та незаконності дій інспектора щодо оформлення матеріалів даної справи.

Поліцейським ОСОБА_2 порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

ОСОБА_1 стверджує, що при зупинці його транспортного засобу працівниками поліції не було виявлено жодних ознак алкогольного сп`яніння, а на його питання щодо підстав проходження ним огляду на стан сп`яніння поліцейськими було повідомлено, що це право поліцейських вимагати проходження огляду і кожен водій повинен цю вимогу неухильно дотримувати. В подальшому, вже після проведення огляду, ОСОБА_1 знову спитав поліцейського, які є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, на що останній відповів: «Драгер» показав».

Поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 взагалі не вказано ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , і лише у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів було формально зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук, однак як при зупинці ТЗ під керуванням останнього, так і при оформленні матеріалів адміністративної справи таких ознак у ОСОБА_1 виявлено не було.

Адвокат Оприско М. В. зазначив, що згідно з п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Однак, запис нагрудної камери поліцейського Мудрика В.В. розпочинається не з моменту початку контакту з ОСОБА_1 , а вже з моменту початку проведення огляду на стан сп`яніння, є фрагментарним, не відображає усього спілкування патрульних із ОСОБА_1 . Це призвело до того, що не підтвердженими належними доказами є наявність підстав для зупинки транспортного засобу, підстав для проходження водієм огляду на стан сп`яніння та інші зазначені вище обставини.

Натомість, ці обставини спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та іншими доказами.

На підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 здійснював керування ТЗ у стані алкогольного сп`яніння, інспектор УПП додав до протоколу Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних транспортних засобів.

Однак, зазначений Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, на думку адвоката, є неналежним доказом, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

ОСОБА_1 продував у прилад «Драгер» близько 5 разів та жодного із цих разів прилад не спрацював. І лише на 5-й раз показав результат 1,96 проміле. ОСОБА_1 категорично не погодився із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу "Драгер" та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі (відеофайл 4, час 01:31:45, Акт огляду, пояснення ОСОБА_1 ).

Тобто, у даному випадку, у зв`язку із висловленням ОСОБА_1 незгоди із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний був направити його на огляд в найближчий заклад охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому він повинен був оформити відповідне направлення (п.8 розділу ІІ Інструкції). Однак таке направлення у матеріалах справи відсутнє. З відеозапису нагрудної камери та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що не дивлячись на чітке заперечення результатів огляду на місці зупинки ТЗ та згоду їхати в медичний заклад, поліцейськими було інтерпретовано вимоги ОСОБА_1 про дотримання його прав як відмову проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Та обставина, що інспектор не направив особу в заклад охорони здоров`я вказує на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та призводить до недійсності Акту огляду та його недопустимості як доказу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що оскільки поліцейськими не було направлено його у медичний заклад, він сам того ж дня о 09:05 год. пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі - Комунальному некомерційному підприємству «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, де було встановлено, що у нього, гр. ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Звернувся саме в цей заклад, оскільки в той день перебував у службових справах у м. Миколаєві Львівської області.

При цьому у нього було відібрано біологічний матеріал - кров.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2021 року у даній справі було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Львівському обласному бюро судово-медичних експертиз.

На вирішення експертів було поставлено питання: чи у зразках крові ОСОБА_1 , відібраних 17.11.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївська міська лікарня» наявний етиловий спирт?

Згідно з Висновком експерта № 5064/2021-т при судово-токсикологічній експертизі речового доказу - крові гр. ОСОБА_1 , 1986 р.н., відібраної 17.11.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївська міська лікарня», методом газо-рідинної хроматографії не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів.

Відтак, наведене спростовує висновок поліцейських про перебування ОСОБА_1 17.11.2021 у стані алкогольного сп`яніння при керуванні транспортним засобом LEXUS ES н.з. НОМЕР_1 на пр. Чорновола, 10 у м. Львові.

Крім цього, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначив, що згідно з Довідкою за результатами спеціального психофізіологічного дослідження з використанням поліграфа, проведеного в рамках службової перевірки на факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння з 16 на 17 листопада 2021 року під час тестування за допомогою поліграфа було встановлено, що ОСОБА_1 , з 16 на 17 листопада 2021 року, алкогольні напої не вживав та не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить інформацію, яка не підтверджена належними доказами та навпаки, спростована особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Оприско М. В. просили провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Оприска М. В., дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено з протоколу серії ААБ № 259183 від 17.11.2021 року, ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager-алкотест 6810, прилад ARCD 0479, принтер ARCC 5021, тест 3069.

Відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, законодавець чітко встановив вимоги до порядку проведення огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в закладах охорони здоров`я, що зобов`язує співробітників поліції, а також медичних працівників таких закладів дотримуватись вказаного порядку, адже за ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Пунктом 10 Порядку визначено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ України.

Водночас, процедура виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чітко регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, встановлено, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 від 17.11.2021 інспектором не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, зокрема, права на правову допомогу, підстав проходження огляду на стан сп`яніння, права на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або у медичному закладі, що є порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та незаконності дій інспектора щодо оформлення матеріалів адміністративної справи.

Крім того, на відеозаписі чітко відображено, що ОСОБА_1 продував у прилад «Драгер» близько 5 разів та жодного із цих разів прилад не спрацював. І лише на 5-й раз показав результат 1,96 проміле. ОСОБА_1 категорично не погодився із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу "Драгер" та погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, вказане підтверджено дослідженим у судовому розгляді відеофайлом 4, час 01:31:45.

Окрім того, переглянутим у судовому розгляді відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, візуально не видається встановити можливий стан сп`яніння ОСОБА_1 , зокрема поведінкою, дикцією мови, формуванням останнім речень при спілкуванні з працівниками поліції.

Відтак, у зв`язку із висловленням ОСОБА_1 незгоди із результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, поліцейський зобов`язаний був направити його на огляд в найближчий заклад охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому він повинен був оформити відповідне направлення (п.8 розділу ІІ Інструкції). Однак таке направлення у матеріалах справи відсутнє. З відеозапису нагрудної камери та пояснень ОСОБА_1 встановлено, що не дивлячись на чітке заперечення результатів огляду на місці зупинки ТЗ та згоду їхати в медичний заклад, поліцейськими було інтерпретовано вимоги ОСОБА_1 про дотримання його прав як відмову проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Та обставина, що інспектор не направив особу в заклад охорони здоров`я вказує на грубе порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та призводить до недійсності Акту огляду та його недопустимості як доказу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 сам, без направлення працівіниками поліції, того ж дня, 17.11.2021 о 09:05 год. пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі - Комунальному некомерційному підприємству «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, що стверджується Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2021, та згідно якого встановлено, що у гр. ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками медичного закладу - Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області у ОСОБА_1 було відібрано біологічний матеріал - кров.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2021 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП призначено судову експертизу, проведення якої доручено Львівському обласному бюро судово-медичних експертиз.

На вирішення експертів поставлено питання: чи у зразках крові ОСОБА_1 , відібраних 17.11.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївська міська лікарня» наявний етиловий спирт?

Згідно Висновку експерта № 5064/2021-т від 29.12.2021, при судово-токсикологічній експертизі речового доказу - крові гр. ОСОБА_1 , 1986 р.н., відібраної 17.11.2021 Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївська міська лікарня», методом газо-рідинної хроматографії не виявлено: етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів (а. с. 28).

Відтак дані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 від 17.11.2021, які оспорювалися у судовому розгляді захисником та особою, що притягається до відповідальності не є підтвердженими достатніми, належними та допустимими доказами.

Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також судом враховано долучений до матеріалів справи Висновок спеціаліста-поліграфолога Всеукраїнської асоціації поліграфологів Федчишина А. В. від 24.12.2021, за результатами спеціального психофізіологічного дослідження з використанням поліграфа, проведеного в рамках службової перевірки на факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння з 16 на 17 листопада 2021 року за участю ОСОБА_1 , 1986 року народження, проведеного з метою оцінки достовірності повідомленої ним інформації. З вказаного висновку встановлено, що під час тестування за допомогою поліграфа було встановлено, що ОСОБА_1 , з 16 на 17 листопада 2021 року, алкогольні напої не вживав та не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 40-42).

Таким чином, наведене також не підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 259183 від 17.11.2021.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, висловленій Конституційним судом України у рішенні № 12 від 20.11.2011: «Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України - «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Тому протоколи складені з грубим порушення прав людини є недопустимим доказом та не може бути використаний як доказ винуватості».

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його представником - адвокатом Оприско М. В. категорично заперечується, й, окрім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, отже дослідивши матеріали справи та письмові докази, суддя дійшов висновку, про відсутність доведеного у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, з врахуванням положень ч.1 п.1 ст.247 КУпАП вважаю, що в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в даній справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

адміністративну справу відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя П. Т. Едер