Справа № 538/1895/21
Провадження № 3/538/4/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2022 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Цімбота Л.Г., з участю секретаря Дробот О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, не працюючої, місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

16.11.2021 р. до Лохвицького районного суду Полтавської області надійшов вказаний адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.11.2021 року серії ДПР 18 № 159364, що складений 12 листопада 2021 р. о 9 год 50 хв поліцейським СРПП ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Пугачем Я.В. У вказаному протоколі зазначено, що «12.11.2021 року о 9 год 18 хв в м. Лохвиця по вул. Олега Коваленка водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови); від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та від проведення огляду у медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 в судовому засіданні 01.12.2021 р. вину не визнала, в присутності адвоката Яковенка В.В., суду пояснила, що дійсно напередодні 12 листопада 2021 р., тобто 11-го, близько 22-23 години вживала алкогольні напої, а зранку близько 7 год 45 хв поїхала на роботу, о 9 год 18 хв поверталася додому, і працівники поліції на службовому автомобілі під`їхали за нею. Вони запропонували пройти медичний огляд, проїхати в лікарню, на що вона погодилася. В лікарні дали відповідний висновок. Працівники поліції потім відвезли її додому і все. Протокол працівники поліції склали, але при цьому довго не могли запросити як свідків осіб, які перебували в автомобілях, що рухалися повз них.

В судове засідання особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не з`явилася.

В судове засідання також викликалися як свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проте останні до суду не з`явилися, незважаючи на вжиті судом заходи: неодноразове направлення судових повісток поштою, зобов`язання працівників поліції забезпечити їх явку.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про те, що особа відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у порядку, чітко визначеному законодавством.

При цьому, згідно рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України", при оцінці доказів суд повинен застосовувати критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Згідно рішення ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що є результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення уповноваженою посадовою особою до суду направлено як докази: протокол про адміністративне правопорушення від 12.11.2021 року серії ДПР 18 № 159364, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також відеозапис.

Під час дослідження відеозапису, що міститься на диску доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, судом було встановлено, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом, та висловлює згоду пройти огляд на визначення стану сп`яніння в лікарні (файл 027), а також те, що в дещо інший час вона відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та в лікарні, та їй пропонується підписати протокол про адміністративне правопорушення, який буде складено, при цьому на відео зафіксовані двоє сторонніх осіб (файл 029).

Суд зауважує, що одного лише протоколу про адміністративне правопорушення не достатньо для притягнення особи до відповідальності, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Наявні в матеріалах справи та переглянуті судом відеозаписи, по перше, не містять точного часу зафіксованих подій, на дають суду змоги дійти однозначного висновку, що вказані записи є безперервними, по друге, не свідчать про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в порядку, визначеному Інструкцією про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015: а саме: що ОСОБА_1 було запропоновано спочатку пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, що вона відмовилася від такого огляду та/або що не була згодна з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, і що вже після цього вона відмовилася на пропозицію пройти такий огляд в медзакладі.

Допитати безпосередньо в судовому засіданні осіб, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, як свідків з приводу обставин, що підлягають установленню по даній справі, незважаючи на вжиті заходи, судом не вдалося.

Крім того суд зауважує, що з досліджених матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 складено о 9 год 50 хв(а.с.2), а направлення працівником поліції до медичного закладу виписано о 10 год 30 хв (а.с. 26), тобто вже після складення вищевказаного протоколу, і ОСОБА_1 було проведено огляд на стан сп`яніння у медзакладі об 11 год (а.с. 19) .

Судом вживались заходи щодо перевірки обставини складення відносно ОСОБА_1 12.11.2021р. будь-якого іншого протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що відповіді з відділу поліції не надійшло.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена вагомими, чіткими і узгодженими між собою доказами, всі сумніви мають трактуватися на користь особи, при цьому суд на наділений повноваженнями змінювати кваліфікацію дій особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а зобов`язаний здійснювати розгляд справи виключно в межах висунутого обвинувачення (складеного протоколу про адміністративне правопорушення).

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Тому на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота