Справа № 349/1458/21
Провадження № 33/4808/77/22
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Синеджука С.В., потерпілої ОСОБА_2 та її представника адвоката Шидзінського І.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Синеджука С.В. на постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, також стягнуто судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., -

в с т а н о в и в :

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 серпня 2021 року о 16 год. 38 хв. в м. Рогатині по вул. Галицькій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, та не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Гольф державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водійки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Синеджук С.В. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з висновком суду та вважає постанову суду такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та прийнята з стотними порушеннями норм права.

Вважає, що ОСОБА_1 безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП , оскільки в його діях відсутній склад вищевказаного правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233711 від 20.09.2021 року складений в порушення вимог діючого закону.

Вважає, що в матеріалах провадження відсутня сукупність доказів, яка дозволяє встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а долучений до матеріалів справи відеозапис не може бути визнаний допустимим та належним доказом, оскільки утворений внаслідок перезняття відеозапису з одного електронного пристрою на інший, не дає можливості встановити номера машин та учасників ДТП, не збігається з часом подій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча в установленому законом порядку повідомлявся про розгляд апеляційної скарги, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не підтвердив поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Синеджука С.В. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 знає про наявність відповідного провадження за його апеляційною скаргою в суді апеляційної інстанції, повідомлявся про розгляд апеляційної скарги в установленому законом порядку, не подав клопотання про відкладення розгляду справи та не повідомив про бажання приймати участь у судовому засіданні, враховуючи що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою під час розгляду справи в апеляційній інстанції, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Синеджук С.В. повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду і закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Шидзінський І.В. вважали, що апеляція не підлягає задоволенню, оскільки суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення та інші.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України").

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

При вирішенні питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії правопорушення серії ДПР18 №233711 від 20.09.2021 року, ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , а саме в тому, що 30 серпня 2021 року о 16 год. 38 хв. в м. Рогатині по вул. Галицькій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, та не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Гольф державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водійки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - інспектором СРПП відділення поліції №4(м. Рогатин) в Івано-Франківській області капралом поліції Сапіга Н.М. із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

В протоколі відсутні дані про зазначення потерпілих.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.269 КУпАП ОСОБА_2 необхідно вважати потерпілою по даному провадженню, оскільки зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що саме їй було заподіяно майнову шкоду.

ОСОБА_1 було ознайомлено із його правами та обов`язками, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.63 Конституцією України, повідомлено про розгляд справи в Рогатинському районному суді Івано-Франківської області, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчать власноручні підписи ОСОБА_1 .

В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що вину не визнає, оскільки рухався по головній дорозі та надасть додаткові пояснення в суді. . Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівником поліції не вилучалось і тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами останньому не видавався.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено через тривалий час після дорожньо-транспортної пригоди.

Так, відповідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено після відповідного звернення потерпілої ОСОБА_2 із заявою про вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у відповідності до вимог ст.254 КУпАП після встановлення обставин, які дозволили виявити особу ОСОБА_1 як такого, що вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що зазначене в ньому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення не можна визнати конкретним, оскільки в ньому не вказані достатні обставини, які дозволяли зрозуміти зміст висунутого обвинувачення та організувати ефективний захист своїх інтересів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі "Абрамян проти Росії" Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак, суд першої інстанції, не звернувши увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, в порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не забезпечив справедливий розгляд справи та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 30 серпня 2021 року в м. Рогатині, керуючи автомобілем марки Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, та не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Гольф державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водійки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля та не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим автомобілем, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

У відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом;

Відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Разом з тим, в обвинуваченні не зазначені обставини, які не були враховані водієм під час вибору безпечної швидкості руху та не вказані конкретні фактори, ігнорування яких водієм транспортного засобу призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, зі змісту висунутого обвинувачення неможливо зрозуміти чому обрана водієм ОСОБА_1 швидкість руху транспортного засобу не відповідала вимогам безпечності та дорожній обстановці.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції вбачається, що судом було встановлено, що ОСОБА_1 30 серпня 2021 року в м. Рогатині по вул. Галицькій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, та не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Гольф державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водійки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

При цьому, в подальшому, мотивуючи обґрунтованість своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд першої інстанції вказав, що «перебуваючи на головній дорозі, після виїзду з другорядної, враховуючи ймовірно невелику швидкість руху у ОСОБА_1 була можливість уникнути зіткнення шляхом зменшення швидкості руху та надання можливості ОСОБА_2 завершити розпочатий нею маневр виїзду на головну дорогу та поворот ліворуч.»

Вищевказані висновки суду носять суперечливий та непослідовний характер, оскільки визнав ОСОБА_1 винним в тому, що він не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, суд фактично встановив, що вищевказана швидкість була невеликою та такою, яка дозволяла йому уникнути зіткнення транспортних засобів.

При цьому, суд першої інстанції фактично прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 , мав технічну можливість відвернути зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 шляхом зменшення швидкості руху транспортного засобу.

Однак, вищевказані висновки суду явно виходять за межі висунутого обвинувачення та істотно порушують право, особи, яка притягається до відповідальності на захист своїх інтересів.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучена копія схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

На вказаній схемі зафіксоване розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, особливості дорожньої розмітки, відповідні результати виміру відстаней, які мають важливе значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобілів, які сталися внаслідок ДТП.

Вищевказані дані схеми дорожньо-транспортної пригоди повністю узгоджуються з поясненнями учасників ДТП щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, місця зіткнення транспортних засобів та суспільно-небезпечних наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, враховуючи дані Схеми місця ДТП та розташування автомобілів марки Опель Вектра, державний номерний знак НОМЕР_1 та марки Фольксваген Гольф державний номерний знак НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, характер ушкоджень транспортних засобів та їх локалізацію, необхідно прийти до висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Опель Вектра рухався по головній дорозі, а водій транспортного засобу марки Фольксваген Гольф ОСОБА_2 здійснювала маневр повороту ліворуч, виїжджаючи з другорядної дороги на головну.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції також було встановлено, що відповідно до схеми ДТП від 30 серпня 2021 року зіткнення транспортних засобів відбулось на головній дорозі під час здійснення маневру ОСОБА_2 - виїзду з другорядної дороги на головну.

Відповідно до переліку видимих пошкоджень транспортних засобів вбачається, що, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у транспортного засобу марки Опель Вектра деформоване ліве крило, передня ліва дверка, заднє ліве крило, деформація передньої лівої стійки, а у транспортному засобі марки Фольксваген Гольф пошкоджено передній бампер, а саме лаково-фарбове покриття.

Вказані механічні пошкодження транспортних засобів дозволяють встановити їх розташування на момент зіткнення під час дорожньо-транспортної пригоди та відповідають поясненням ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму зіткнення транспортних засобів.

Зокрема, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснив, що перед виїздом з другорядної дороги на головну він переконався у безпечності здійснення маневру, виїхав на головну дорогу. Під час руху по головній дорозі у його транспортний засіб в`їхав автомобіль, яким керувала ОСОБА_2 , яка здійснювала маневр виїзду на головну дорогу з другорядної дороги. Вважав, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Фольксваген Гольф, яка, не пропустила його транспортний засіб, який рухався по головній дорозі, а тому мав перевагу в русі.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник адвокат Шидзінський І.В. у судовому засіданні пояснили, що перед початком виконання маневру виїзду на головну дорогу та повороту ліворуч, ОСОБА_2 повністю переконалася у безпечності здійснення маневру, а саме відсутності транспортних засобів на головній дорозі, після чого розпочала виїзд на головну дорогу. Автомобіль марки Опель Вектра, яким керував ОСОБА_1 теж здійснював маневр виїзду на головну дорогу з другорядної, а тому рухаючись по головній дорозі, повинен був контролювати дорожню обстановку та повинен був надати водію ОСОБА_2 надати можливість завершити маневр виїзду на головну дорогу, мав технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом зменшення швидкості та гальмування.

Таким чином, зі змісту доводів потерпілої ОСОБА_3 та її представника адвоката Шидзінського І.В. вбачається, що вони вважають, що водій ОСОБА_1 не прийняв заходів щодо забезпечення водію ОСОБА_3 закінчити маневр виїзду на головну дорогу, хоча мав таку технічну можливість, шляхом зменшення швидкості руху транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має надзвичайно високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що свідчить про його особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зі змісту пояснень сторін вбачається , що зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та ретельно дослідити дії кожного із учасників дорожнього руху під час дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції вбачається, що суд прийшов до висновку, що дані відеозапису свідчать про те, що водій ОСОБА_1 і водій ОСОБА_2 одночасно виїжджають з другорядних доріг на головну і на момент початку здійснення маневру не було перешкод у жодного з водіїв.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що обидва водії перед початком здійснення маневру виїзду на головну дорогу переконалися у безпечності здійснення маневру і одночасно почали виїжджати на головну дорогу.

Апеляційний суд вважає, що дані відеозапису свідчать про те, що водій ОСОБА_1 розпочав та закінчив маневр виїзду з другорядної дороги на головну раніше ніж водій ОСОБА_2 .

Зокрема, зі змісту відеозапису вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулось в той час, коли водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Опель Вектра рухався по головній дорозі, а водій транспортного засобу марки Фольксваген Гольф ОСОБА_2 здійснювала маневр повороту ліворуч, виїжджаючи з другорядної дороги на головну.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що розгляд провадження щодо обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП відбувається в межах висунутого обвинувачення і не пов`язаний із необхідністю встановлювати обставини дорожньо-транспортної події, які не впливають на правильність висновків суду щодо доведеності обвинувачення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії водія ОСОБА_1 не свідчать про те, що саме він створив аварійну ситуації, яка призвела до зіткнення транспортних засобів, оскільки його дії не створювали ситуацію, яка змушувала інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Апеляційний суд вважає, що питання про наявність у водія ОСОБА_1 технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР України, виходить за межі висунутого обвинувачення.

Так, відповідно до вимог п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_1 не обвинувачується в тому, що маючи технічну можливість, своєчасно виявити небезпеку для руху, не прийняв необхідних заходів, щодо відвернення дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи, разом із сукупністю інших доказів, які були досліджені судом апеляційної інстанції свідчать про те, що рішення суду першої інстанції про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 передбаченого сть.124 КУпАП є явно незаконним та несправедливим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні дані , які свідчать про те, що водієм ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, було допущено порушення вимог п. 12.1 ПДР України щодо обрання безпечної швидкості руху транспортного засобу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу захисника адвоката Синеджука С.В., скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Синеджука С.В.. задовольнити частково.

Постанову судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення по ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв