Справа № 489/2039/21 Головуючий у першій інстанції Кокорєв В.В.
Провадження № 33/812/39/22 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 лютого 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю захисника Сердюка С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 та його захисника Сердюка Степана Руслановича

на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, стягнуто 454 грн судового збору,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою суду, 31 березня 2021 року о 23 годині 50 хвилин в м. Миколаєві, по пр. Миру, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ 320S, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в подальшому в медичному закладі категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 454 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник Сердюк С.Р. подали апеляційну скаргу, в якій просили постанову скасувати.

Апелянти вважають, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд неповно з`ясував обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції всупереч статті 268 КУпАП, порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист своїх прав у судовому засіданні, порушив право адвоката, визначене статтею 271 КУпАП на ознайомлення з матеріалами справи для підготовки позиції захисту клієнта. Не надав можливості відкласти судовий розгляд для ознайомлення з матеріалами справи.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову та направити матеріали на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109899, 31 березня 2021 року о 23 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ 320S, державний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Миколаєві, Інгульський район, по пр. Миру, 2, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в подальшому в медичному закладі категорично відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

ОСОБА_1 відмовився від пояснень по суті порушення.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, доданого до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ААБ № 109899 (а.с.5)

З вказаного відеозапису видно, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109899 від 01 квітня 2021 року (а. с. 1), відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.5), свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП, ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

Доводи захисника про те, що поліцейські безпідставно зупинили автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , не мають правового значення, оскільки не впливають на доведеність складу правопорушення вчиненого ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, незважаючи на заяву захисника про відкладення розгляду, не можуть бути достатніми для скасування оскаржуваної постанови, оскільки судом апеляційної інстанції поновлено права апелянтів, визначені статтями 268, 271 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази, знайомитись з матеріалами справи. Будь яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтами не надано.

До того ж, апеляційний суд враховує, що протягом часу перебування справи в провадженні суду першої інстанції, ОСОБА_1 тричі змінював захисника. ОСОБА_1 та кожен з його захисників повідомлялись судом про час та дату розгляду справи. В зв`язку з неодноразовими клопотаннями захисників розгляд справи тричі відкладався, а саме: 31 травня, 02 серпня, 22 вересня 2021 року. Про судове засідання, призначене на 24 грудня 2021 року апелянти також були обізнані, проте 23 грудня 2021 року захисник подав до суду чергову заяву про відкладення слухання справи.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просять апелянти, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Сердюка Степана Руслановича залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський