ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/232/22

Номер провадження 3/495/114/2022

01 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Південного регіонального управління 25 прикордонного загону відділу прикордонної служби «Старокозаче» відділення інспекторів прикордонної служби «Удобне» Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Південного регіонального управління 25 прикордонного загону відділу прикордонної служби «Старокозаче» відділення інспекторів прикордонної служби «Удобне» Державної прикордонної служби України надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2022 року громадянин України ОСОБА_1 , рухався на власному транспортному засобі, автомобілі марки «Toyota» д/з НОМЕР_1 , автодорогою Е87 зі сторони м. Одеса в напрямку м. Рені. Під час свого слідування у транзитному режимі заїхав на ділянку автомобільної дороги Одеса-Рені, передану у власність Україні, що пролягає територією Республіки Молдова. О 13:40 год., біля закладу торгівлі магазину «777», який розташований на узбіччі за межами транзитної ділянки дороги, ОСОБА_1 здійснив зупинку та вихід з автомобіля з метою його відвідування. Здійснивши захід в торгівельний заклад, який зареєстрований на території Республіки Молдова, повернувся до транспортного засобу та продовжив рух в напрямку Ізмаїлу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 18 серпня 1999 року було підписано Договір між Україною і Республікою Молдова про державний кордон, який в подальшому було ратифіковано Законом України №1633-III від 06.04.2000 року, та набрав чинності 18 листопада 2001 року.

Згідно статті 10 вище згаданого Договору договірні Сторони підпишуть додатковий протокол до цього Договору, який є невід`ємною його частиною та регулює питання передачі у власність Україні ділянки автомобільної дороги Одеса - Рені в районі населеного пункту Паланка Республіки Молдова, а також земельної ділянки, по якій вона проходить, і режиму їх експлуатації.

Згідно статті 1 Додаткового протоколу до Договору між Україною і Республікою Молдова Республіка Молдова передає у власність (володіння, користування і розпорядження) Україні ділянку автомобільної дороги Одеса - Рені в районі населеного пункту Паланка Республіки Молдова, а також земельну ділянку, по якій вона проходить (далі - передана ділянка). Передана ділянка є власністю України на території Республіки Молдова. Характеристика земельної ділянки: довжина - 7,77 км; середня ширина - 23,0 м, площа-18,0 га.

Таким чином, земельна ділянка на якій знаходиться автомобільна дорога Е87 «Одеса-Рені» є державною власністю України.

Відповідно до статті 4 Договору на переданій ділянці не буде здійснюватись прикордонний, митний та інші види контролю, які здійснюються при перетинанні державного кордону. З наведеного випливає, що дільничний інспектор прикордонної служби взагалі не мав права здійснювати прикордонний контроль, в томи числі контроль за перетинанням державного кордону, на цій частині земельної ділянки, а як наслідок і складати протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1.5. вище згаданого додаткового протоколу межі переданої ділянки будуть визначені на місцевості компетентними органами України і Республіки Молдова з урахуванням вимог, що пред`являються до експлуатації та обслуговування автомобільної дороги, в місячний строк з дня набуття цим Протоколом чинності і закріплені двостороннім актом.

Відповідно до Закону України «Про державний кордон України» державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно приписів статті 3 Закону України «Про державний кордон України» державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах.

Відповідно до статті 4 цього ж закону державний кордон України на місцевості позначається ясно видимими прикордонними знаками, форми, розмір і порядок встановлення яких визначаються законодавством України і міжнародними договорами України.

Також слід зауважити, що згідно статті 8 Договору між Україною і Республікою Молдова від 18 серпня 1999 року встановлено, що договірні Сторони зобов`язуються утримувати державний кордон на всій його протяжності таким чином, щоб лінія проходження державного кордону була ясною і видимою. Таким же чином вони зобов`язуються утримувати прикордонні знаки і прикордонні просіки.

Водночас на місці де ОСОБА_1 здійснив зупинку будь-яких ясних та видимих знаків, які позначали би межі державного кордону України не було. Більше того, всупереч пункту 1.5. статті 1 Додаткового протоколу до Договору між Україною і Республікою Молдова Республіка Молдова не було встановлено будь-яких знаків, що б окреслювали межі земельної ділянки, яка належить Україні.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 вважав, що знаходиться на території України та жодного наміру на перетин державного кордону України не мав.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Водночас протокол не містить жодних допустимих доказів перетинання ОСОБА_1 державного кордону, оскільки з нього не вдається встановити на якій самій частині земельної ділянки, на якій знаходиться автомобільна дорога Е87 «Одеса-Рені» мала місце подія, не можливо встановити чи було порушення державного кордону, у зв`язку з відсутністю на місці події ясних, видимих знаків що позначають державний кордон України.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП, полягає в наявності прямого умислу. В той же час, в ОСОБА_1 був відсутній будь-який прямий умисел на спробу або перетин державного кордону України в незаконний спосіб. В протоколі відсутні будь-які докази прямого умислу ОСОБА_1 на спробу або перетин державного кордону України в незаконний спосіб.

З вище наведеного вважав, що діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-1 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.1 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 204-1 ч.1 КУпАП, так як працівниками прикордонної служби не надано до суду належних та допустимих доказів, щодо порушення останнім правил перетину державного кордону.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.1 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.1 ст.204-1, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі № 495/232/22 про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.1КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І. Савицький