Справа № 409/2889/21
Провадження №3/409/50/22
П О С Т А Н О В А

"31" січня 2022 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Сватівського РВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Білокуракинського району Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 01.02.2006 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 12.12.2021 о 21 годині 12 хвилин в с. Курячівка Сватівського району по вул. Світлій, 20, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21144, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден. 12.12.2021 він їхав до свого знайомого в с. Курячівка Сватівського району Луганської області, зупинився та сидів розмовляв з пасажирами. Під`їхали працівники поліції, хлопці, які були разом з ним в автомобілі, почали з ними сперечатися, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та пішов до свого знайомого. Працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Те, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, він не знав, копію протоколу отримав поштою. З моменту, коли працівники поліції підійшли до його автомобіля, до моменту, коли він пішов до свого знайомого, ніяких інших осіб (окрім двох пасажирів, які вийшли з його машини та сперечалися з працівниками поліції) поряд з ними не було.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, диск с відеозаписом, враховуючи покази ОСОБА_1 , суд зауважує наступне.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, не складали протокол про адміністративне правопорушення у його присутності та поряд з поліцейськими не було ніяких інших сторонніх осіб, тобто свідки були відсутні.

Дані пояснення підтверджуються відеозаписом, на якому зафіксовані події з моменту зупинки автомобілем до моменту покинення ОСОБА_1 даної місцевості.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Таким чином, суд при розгляді справи не встановив наявність достатніх належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст.130, ст.ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко