Справа №345/2885/21
Провадження № 3/345/1/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2022 м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кулаєць Б.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 231831 від 05.07.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_1 05.07.202 о 02:20 год. в с. Старий Угринів по вул. Стефурака, 7-А керував транспортним засобом марки «Renault Kаngoо», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Андрійович Я.Ф. подав до суду клопотання про закриття провадження по справі, яке обґрунтовує тим, що протокол оформлений не належним чином і складений з порушенням чинного законодавства, а зокрема, ст. 256 КУпАП. У протоколі не зазначено, хто саме був водієм і керував транспортним засобом, при цьому ОСОБА_1 з перших хвилин зазначив, що він не є водієм. В протоколі зазначено, що до нього додаються матеріали, проте не зазначено, які саме. У фабулі протоколу зазначено, що водій відмовився проходити обстеження у присутності двох свідків, але в той же час відмова засвідчена лише одним свідком. Окрім цього, на долученому до матеріалів справи відеозапису не відображено, хто саме знаходився за кермом автомобіля під час його руху, тобто винна особа не встановлена. Вказані матеріали відеофіксації також не є належними та допустимими доказами, оскільки здобуті з порушенням вимог чинного законодавства. Також пояснення свідка ОСОБА_2 не є прямим, належним і допустимим доказом, оскільки останній не був присутній, коли ОСОБА_1 поліцейський пропонував пройти обстеження на предмет сп`яніння. Також рапорт поліцейського не може бути доказом по справі, оскільки поліцейський є зацікавленою особою. Крім цього, поліцейським не долучено до матеріалів справи ніяких документів які б свідчили про направлення ОСОБА_1 на обстеження до медичного закладу. Зв`язку із викладеним наявними матеріалами справи жодним чином не доведено самого факту керування автомобілем ОСОБА_1 , а не іншою особою, отже, його вина у вчинені адміністративного правопорушення не доведена. А тому просить закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Андрійович Я.Ф. та його підзахисний ОСОБА_1 , підтримали подане до суду клопотання та просили закрити провадження по справі.

Окрім цього, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 05.07.2021 біля 02:20 год. він разом зі своїм другом ОСОБА_3 їхали на його автомобілі по вул. Стефурака в с. Старий Угринів. За кермом транспортного засобу був ОСОБА_3 . Їхали вони на невеликій швидкості, назустріч їм їхав поліцейський автомобіль, який при роз`їзді включив світлову сигналізацію, у зв`язку із чим ОСОБА_3 повернув вправо та зупинив автомобіль. Вони вийшли через праву дверку, оскільки у лівій був несправний замок. ОСОБА_3 пішов вперед, він закрив ключем дверцята авто і за ним вийшов із-за автомобіля. Після чого до нього підійшли працівники поліції і стали питати, чи він є власником автомобіля та чи згідний пройти медогляд на стан алкогольного сп`яніння. Він пояснив працівникам поліції, що він не водій і не їхав автомобілем, а тому не бажає пройти медогляд. У його присутності жодний документ не складався, йому тільки повідомили, що його відсторонено від керування автомобілем і він залишається на подвір`ї ОСОБА_2 . Про протокол та постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП йому стало відомо значно пізніше. Йому невідомо, з чого працівники поліції зробили висновок, що водієм був саме він, адже він постійно стверджував, що не керував автомобілем. Даний висновок працівники поліції зробили скоріше за все тому, що саме він є власником автомобіля. У його колеги ніхто не запитував, чи керував він транспортним засобом. ОСОБА_3 стояв збоку, однак працівники поліції жодних запитань йому не ставили, пояснення не відбирали.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 05.07.2021 у вечері він йшов додому і побачив, що поліцейські зупинили автомобіль. Працівники поліції запитали в нього, чи можна залишити вказаний транспортний засіб у нього на подвір`ї, на що він погодився. Свої пояснення він писав під диктування працівника поліції. Він не чув, що ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, коли він прийшов, то розмова між працівниками поліції та ОСОБА_1 з приводу медогляду не відбувалася, а вирішувалося питання, де залишити автомобіль.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в липні 2021 року у ночі вони поверталися із роботи, він був за кермом транспортного засобу, а ОСОБА_1 сидів збоку. Назустріч їхав поліцейський автомобіль, який включив мигалку, у зв`язку із чим вони зупинилися. Після того, як вони вийшли із автомобіля, працівники поліції почали запитувати, хто власник транспортного засобу, на що ОСОБА_4 відповів, що він є власником. Поліцейські не задали особисто йому жодного питання. Вийшли двоє з пасажирського боку автомобіля, так як водійська дверка не відкривається через поломку замка. Він не бачив коли склали протокол, хоча був на місці зупинки авто до кінця вказаної події. Автомобіль вони залишили по сусідству.

Вивчивши матеріали справи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його представника та заслухавши пояснення свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі слід закрити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень п. 2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

За правилами ч. 2 ст.266 КУпАП: огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні досліджено долучений до матеріалів лазерний диск, на якому містять два відеозаписи, на одному з яких зафіксовано, як працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «Renault Kаngoо», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого з правої передньої дверки вказаного автомобіля вийшли два чоловіки, як встановлено судом, це були ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , після чого поліцейський підійшов до ОСОБА_1 .. На другому відеозаписі відображено, як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на, що останній зразу ж відповідає, що він не є водієм. Після чого відмовляється пройти вказаний огляд (а.с. 6)

Однак, суд не розцінює вказані відеозаписи як належні та допустимі докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на них не зафіксовано факт перебування за кермом автомобіля порушника та водіння останнім транспортним засобом «Renault Kаngoо», д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем спростовується насамперед вищезазначеним відеозаписом, на якому він зразу ж повідомив працівників поліції, що він не є водієм, його поясненнями у суді, які узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що саме він керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 сидів збоку.

Водночас, долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідка ОСОБА_2 є недопустимими, оскільки, враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів, суд бере до уваги лише його пояснення в судовому засіданні, якими він спростовує вказані письмові пояснення, зазначивши, що свої пояснення писав під диктування працівника поліції, а також він не чув, що ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а коли прийшов, йому тільки запропонували забрати на зберігання автомобіль.

Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «До протоколу додаються» не зазначено диск із відеофайлами, який міститься у матеріалах справи, не зазначено, які саме докази додаються, на скількох аркушах та скількох примірниках, не зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація.

Також суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи рапорт поліцейського не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції є зацікавленою особою.

Аналогічну позицію висловив ВАС ВС по справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до матеріалів справи не долучено.

При з`ясованих обставинах, за відсутності доказів про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання ним лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, сам по собі наявний протокол про адміністративне правопорушення не дає достатньо підстав для впевненого і переконливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року N 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Таким чином, за викладених вище обставин, суд вважає, що у даній справі не доведено поза всяким розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 283-287 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: