ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/21/22 Справа № 191/2056/21 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу захисника Бублика Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 01.07.2021 року о 08 год. 00 хв. в с. Раївка Синельниківського району, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген, днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації руху), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Не погоджуючись з винесеною постановою захисник Бублик О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 03.12.2021, про що є розпис на останньому аркуші справи, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження судового рішення та поновити його.

В якості доводів апеляційної скарги адвокат посилається на те, що постанова є необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону. Так, апелянт зазначає, що під час розгляду справи не встановлений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не доведена його відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також, протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції із порушенням вимог закону, зокрема, час правопорушення не відповідає іншим матеріалам справи, а місце його вчинення взагалі не встановлено. Указує, що матеріали справи не містять жодних доказів, якіб підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому вимога поліцейського щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння є незаконною. Звертає увагу й на те, що суд першої інстанції не надав належеної оцінки поясненням свідка ОСОБА_2 . Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою технічного засобу "Дрегер" та здачі крові, однак наполягав та не заперечував проти здачі іншого біологічного середовища (сечі), й на проходженні Європейського тесту Е-2, який у лікарні відсутній, тому, за цих обставин, не можна розцінювати цей факт як відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. З огляду на вказані обставини, на думку сторони захисту, склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутній, та справа підлягає закриттю.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бублика О.М., які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що постанову винесено без участі ОСОБА_1 та матеріали справи не містять доказів отримання ним цієї постанови, а про її існування йому стало відомо лише 03.12.2021. За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 453954 від 01.07.2021, медичною довідкою Синельниківської ЦМЛ Синельниківської міської ради від 01.07.2021, згідно з якою ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також підтвердили факт відмови, показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , та мав ознаки алкогольного сп`яніння, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Поряд з цим, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував те, що він огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідній медичній установі не пройшов.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з цим, доводи апелянта про те, що у протоколі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, зокрема не встановлено час та місце його вчинення, спростовуються наявним в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 453954 від 01.07.2021, який складено у відповідності до вимог наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376 Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції та наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Посилання адвоката на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не є безперервним, а тому не може бути належним та допустимим доказом, є необґрунтованим, оскільки основна частина долучених записів, яка містить факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності 2 свідків і лікаря нарколога є безперервно зафіксованою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються наявним у матеріалах справи показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що саме ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , та мав ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, згідно з відеозаписом з бодікамери поліцейського видно, що будь-яких інших осіб, на момент приїзду поліцейських на місце події, поряд з транспортним засобом ОСОБА_1 чи в ньому, не було.

Разом з тим, після приїзду працівників поліції на виклик у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які і стали підставою вимоги працівників поліції пройти відповідний огляд, а саме відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського у ОСОБА_1 були виявлені наступні ознаки: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, порушення координації руху .

Доводи захисника про те, що не доведено факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як ним було висловлено бажання здати сечу або пройти Європейський тест Е-2 апеляційний суд не бере до уваги, оскільки відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року не визначають право особи на вибір методів дослідження. При цьому, у п. 10 Порядку № 1103, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ. Разом з тим, факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутні у медичному закладі та надали письмові пояснення.

Що стосується тверджень захисника про те, що працівники поліції не надали ОСОБА_1 направлення для проходження огляду у медичному закладі, слід зазначити, що, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться виключно у присутності поліцейського, а з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, у працівників поліції були відсутні підстави для надання йому відповідного направлення.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту таких суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, їм було надано відповідну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції, та розцінюються судом як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, при апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 ,за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33, 36 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Бублика Олександра Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року, задовольнити.

Поновити захиснику Бублику Олександру Миколайовичу пропущений строк на оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Бублика Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко