ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді - Лисиченко С.М., за участю представника Слобожанської митниці Держмитслужби Тиндика М.В., розглянувши матеріал про порушення митних правил у відношенні громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт громадянина НОМЕР_1 , виданий 01.09.2020 органом УМВС 0043,

за статтею 471 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0419/80700/21 від 01.08.2021, 01.08.2021 о 19 год. 55 хв. в зону митного контролю МАПП «Гоптівка» Харківської області з Російської Федерації в напрямку України в`їхав автомобіль «RENAULT ESPACE», р.н. НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 ,з яким у якості пасажира слідувала громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ). Формою проходження митного контролю вказані громадяни обрали смугу спрощеного митноґо контролю «зелений коридор». На підставі аналізу й оцінки ризиків автомобіль було переведено на смугу «червоний коридор» для проведення митного огляду транспортного засобу та особистих речей. Перед початком огляду, під час усного декларування громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) заявила, що переміщує іноземну валюту в сумі 17 000 доларів США. В ході проведення митного огляду ручної поклажі, що належить громодянці Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), останній було запропоновано предявити іноземну валюту, яку вона пред`явила у вигляді банкнот- 17 000 доларів США. Валютні цінності, в розмірі 5200 доларів США вилучено. Суму в розмірі 11800 доларів США повернуто громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) особою, уповноваженою на складання протоколу про порушення митних правил, кваліфіковано за сатті 471 Митного кодексу України, а саме: порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Захисником адвокатом Філіпповим О.В. подано заперечення на протокол про порушення митних правил № 0419/80700/21 від 01.08.2021, у яких він прохає суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, вилучену іноземну валюту евівалентом 5200 доларів США та сплячені грошові кошти для забезпеченння штрафу у розмірі 1700 грн., повернути ОСОБА_1 , посилаючись на висновок Конституційного Суду України, викладений в рішенні від 21 липня 2021 року по справі №2-261/2019(5915/19) за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень абзацу другого статті 471 Митного кодексу України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник у судове засідання нез`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Захисник електроним шляхом подав заяву про розгляд справу за відсутності сторін.

Представник Слобожанської митниці Держмитслужби Тиндик М.В. в судове засідання з`явився, подання митниці підтримав та просив призначити покарання в межах санкції статті 471 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 526 Митного кодексу України суд вважає за можливим здійснити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Заслухавши поясненя представника митниці, вивчивши письмові заперечення захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 486 Митного кодексу України та статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з приписами статті 489 Митного кодексу України та статті 289 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Положення статті 471 Митного кодексу України передбачає відповідальність за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю

Що стосується об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 471 Митного кодексу України, вона полягає в переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473), встановлено, що транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 000 євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю.

Відповідно до частини 3 статті 197 Митного кодексу України, обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Згідно з Положенням про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 3 (далі Положення №3), з 07.02.2019 фізична особа має право ввозити/пересилати в Україну та вивозити/пересилати за межі України готівкову валюту і банківські метали (враховуючи монети, що віднесені до банківських металів) в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу. Транскордонне переміщення фізичною особою готівкової валюти і банківських металів в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро, здійснюється на умовах письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Згідно частини 4 статті 366 Митного кодексу України громадянин, який переміщує товари через митний кордон самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню (частини 5 статті 366 Митного кодексу України).

Як вбачається з наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті» №671 від 03.08.2018 року, перетин особою (громадянином), що переміщує товари через митний кордон - «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю особою (громадянином) обрано «зелений коридор», і декларування переміщуваних товарів здійснюється шляхом вчинення дій.

Під термін товари підпадає в тому числі і іноземна валюта, згідно з положеннями , пункту 1 б, пункту 57 частини 1 статті 4Митного кодексу України.

Судом встановлено, що громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), 01.08.2021 о 19 год.55 хв. в зоні митного контролю МАПП «Гоптівка» Харківської області з Російської Федерації в напрямку України, шляхом перетену «зеленої лінії» при проходженні митного контролю, був обраний «зелений коридор». При проведенні митних формальностей ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з приводу заповнення декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, форму якої затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 203, не зверталась. На підставі аналізу та оцінки ризиків митним органом було прийнято рішення про переведекння автомобіля «RENAULT ESPACE», р.н. НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 ,з яким у якості пасажира слідувала громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на смугу руху «червоний коридор» для проведення митного огляду траснпортного засобу та особистих речей громадян. В подальшому, під час проведення усного декларування громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )заявила, що переміщує через митний кордон України іноземну валюту евівалентом 17 000 доларів США. (вартістю за курсом НБУ на 01.08.2021 457 073,90 грн.), яка перевищує в еквіваленті 10 000 євро та пред`явила вказану валюту у готівці під час подальшого митного огляду. Валютні цінності еквівалентом 5200 доларів США митним органом вилучено та передані в касу митниці. Готівка іноземної валютми еквівалентом 11800 доларів США повернуто громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Зазначені факти підтверджується письмовими доказами, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) від 01.08.2021; протоколом про порушення митних правил №0419/80700/21 від 01.08.2021; даними диспетчера ЗМК та Пасажирського пропуску за період з 3.07.2021 по 01.08.2021 включно; контрольним талоном Харківської митниці та пункт пропуску «Гоптівка» від 01.08.2021 для проходження по «зеленому коридору» транспортного засобу без причепа та без товарів, що підлягають обов`язковому письмовому декларувавнню та (або) оподаткуванню; контрольним талоном Слобожанської митниці та пункту пропуску «Гоптівка» серія TAL номер 1151802 від 01.08.2021 для проходження по «червоному коридору»; актом про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 01.08.2021; актом передачі валюти в касу митниці до протоколу про порушення митних правил №0419/80700/21 від 01.08.2021; доповідною запискою головного державного інспектора митного поста «Гоптівка» Харківської митниці Скащука С.С. від 01.08.2021.

Відповідно до вимог статті 197 Митного кодексу України на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. В даному випадку такі обмеження встановлені на рівні еквівалента 10 000 євро, в зв`язку з чим валютні цінності, які переміщувала ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 01.08.2021 є товарами, переміщення яких через митний кордон України обмежене.

Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 471 Митного кодексу України, судом встановлено наступне.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) від 01.08.2021, остання повідомила митні органи, що порушення митних правил, передбачених статтею 471 Митного кодексу України сталося ненавмисно, а внаслідок незнання митного законодавства. Готівка іноземної валбти еквівалентом 17 000 доларів США належать їй особисто, які вона отримала від продажу нерухомого майна на території Російської Федерації. Прохала врахувати митні органи, що це її останні грошові кошти, які вона мала намір передати її доньці для купівлі нею нерухомості.

На підтвердження походження готівки іноземної валюти евівалентом 17 000 доларів США, , частина яких була вилучена митним органом у ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) 01.08.2021, захисником останньої було надано суду: договір купівлі-продажу нерухомого майна від 03.06.2020; касовий ордер №726772 від 31.07.2021 про видачу банком «Липецкий РФ АО «РОССЕЛЬХОЗБАНК» ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з банківського рахунку готівки іноземної валюти еквівалентом 17 000 доларів США.

Зазначене дає суду підстави вважати, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не розуміла протиправність своїх дій, не припускала можливості настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була це розуміти і передбачати. Тобто, суб`єктивна сторона дій правопорушниці полягає в протиправній необережності в формі недбалості щодо протиправного переміщення через митний кордон України готівки іноземної валюти еквівалентом 5200 доларів США, яка у неї була вилучені митним органом 01.08.2021.

Таким чином, оскільки громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) своїми діями обрала порядок проходження митного контролю через зону спрощеного митного контролю «зелений коридор», де не передбачено наявності у пасажира предметів, на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони чи обмеження, то, переміщуючи через зону спрощеного митного контролю валюту, що перевищує еквівалент 10 000 євро, вона вчинила порушення митних правил, передбачених статтею 471 Митного кодексу України.

Закон не містить застережень щодо можливості іншого порядку переміщення предметів, щодо яких встановлено заборону чи обмеження.

На підставі наведеного суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеністиь події порушення митних правил, передбачених статтею 471 Митного кодексу України та винуватість громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у вчиненні правопорушення за обставин, наведених у протоколі про порушення митних правил №0419/80700/21 від 01.08.2021.

Стосовно виду адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню до громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за вчинення митних порушень, передбачених статтею 471 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Санкція статті 471 Митного кодексу України, за якою кваліфіковані дії громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

При цьому суд зазначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (статті 3, 8, 21 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним; конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом; використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із частиною 1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у положеннях частини 6 статті 41 Основного Закону України вимоги щодо конфіскації майна, яка має застосовуватися виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, є конституційними гарантіями непорушності права приватної власності й спрямовані на захист кожної особи від протиправного позбавлення майна, що належить їй на законних підставах.

Зазначені конституційні гарантії перебувають у взаємозв`язку з принципом верховенства права, оскільки «одним із проявів цього конституційного принципу є непорушність права приватної власності та недопустимість протиправного позбавлення такого права» (рішення Конституційного Суду України від 16 жовтня 2008 року №24-рп/2008).

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Встановлення обмежень прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року №2-рп/2016.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з статтею 9 Конституції України, а також статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно - правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, a також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

При накладення стягнення за порушення громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) митних правил, передбачених статтею 471 Митного кодексу України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі- Європейський суд, ЄСПЛ), зокрема рішення ЄСПЛ від 11.07.2019 по справі «Садоча проти України».

Європейський суд у вказаному рішенні зробив висновок, що судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на повагу власності, з огляду на нижче зазначене.

Так, згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном правопорушника є грошова сума в іноземній валюті, яка, на думку представника митниці, підлягає конфіскації. За таких обставин конфіскація є втручанням в право особи на повагу власності і, відповідно, має бути застосована стаття 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Європейськи суд вказав, що перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинив правопорушник, полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена статтею 471 Митного кодексу України.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання Європейський суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов`язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз та вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

Таким чином, застосовуючи додаткове покарання у вигляді конфіскації валюти, суд фактично не залишить особі значної частини належних йому грошових коштів.

Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення. Зокрема, в даному випадку, правопорушник не дотримався вимог, щодо внесення відомостей до митної декларації, а не вчинив будь якого іншого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати мита податків, тощо).

Крім того, сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у правопорушника, є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади - незначна, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав державі ніякої шкоди.

Також, Європейський суд зазначив, що однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Керуючись однією з аксіом судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд вважає, що конфіскацію в даному випадку можна було б застосувати в разі відшкодування майнової шкоди, завданої державі, однак вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації.

Таким чином, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Садоча проти України» дійшов висновку, що конфіскація всієї незадекларованої суми грошей накладе на особу індивідуальний та надмірний тягар і буде непропорційною до вчиненого правопорушення, отже, буде порушено статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що 21 липня 2021 Конституційним Судом України, враховуючи, зокрема, рішення Європейського суд з прав людини у справі «Садоча проти України», було ухвалено рішення по справі №2-261/2019(5915/19) за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень абзацу другого статті 471 МК України.

Так, згідно вищезазначеного рішення, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення абзацу другого статті 471 Митного кодексу України, а саме «а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, також конфіскацію цих товарів».

Конституційний Суд України дійшов висновку, що окремі положення абзацу 2 статті 471 Кодексу, якими за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю встановлена обов`язкова конфіскація в будь-якому випадку і в повному обсязі валютних цінностей у сумі, що перевищує еквівалент 10 000 євро, як товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, у разі якщо такі товари є безпосередніми предметами правопорушення, не забезпечують справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права. А тому положення статті 471 Кодексу у цій частині суперечать приписам частини першої статті 8, частин першої, четвертої, шостої статті 41, частини першої статті 64 Конституції України.

Конституційний Суд України вказав , що зазначене також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу», дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Зазначена позиція Європейського Суду щодо необхідності забезпечення необхідного справедливого балансу між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава в цій сфері, також відображена у справі «Садоча проти України».

Конституційний Суд України вказав, що захід у вигляді конфіскації відповідає загальному суспільному інтересу, підкресливши, що необхідний баланс не буде досягнуто, якщо на відповідного власника майна буде покладено «індивідуальний та надмірний тягар» (рішення від 11 липня 2019 року ( п. п. 26, 27).

Частиною 1 статті 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положення статті 33 КУпАП визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на зазначене, вимог статей 3, 8, 21, 41, 64 Конституції України та статей 23, 33-34 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушниці, ступінь її вини, обставини справи та природу походження вилученої у ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) готівки іноземної валюти еквівалентом 5200 доларів США, суд вважає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил в даному випадку є не пропорційним, порушуватиме справедливий баланс між загальними правилами декларування та правом власності особи, суперечить положенням ст. 1 Першого Протоколу, та не забезпечить справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції статті 471 Митного кодексу України без конфіскації товару, що був безпосереднім предметом порушення митних правил.

Витрати митниці, пов`язані зі справою про порушення митних правил за зберігання предмету правопорушення, відсутні.

Предмет порушення митних правил вилучена, згідно з протоколу про порушення митних правил № 0419/80700/21 від 01.08.2021, готівка іноземної валюти еквівалентом 5 200 (п`ять тисяч двісті) доларів США, яка передана у касу Харківської митниці - повернути громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.

Керуючись статтями 279, 283 КУпАП України, статтями 197, 458, 467, 471, 520, 522, 527, 528 МК України, статтями 41, 129 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 471 МК України.

Сплачені громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти у розмірі 1 700,00 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., згідно кватанції ло прибуткового касового ордеру №15 від 02.08.2021, врахувати при погашенні штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 471 МК України.

Повернути громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучену готівку іноземної валюти еквівалентом 5 200 (п`ять тисяч двісті) доларів США, передану в касу митніці згідно акту до протоколу про порушення митних правил №0419/80700/21 від 01.08.202.

Стягнути з громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги до апеляційної інстанції через Київський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя С.М Лисиченко