Справа № 587/47/22
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2022 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 4 (м. Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що під час перетину кордону з РФ до України йому не роз`яснювали порядок перебування на самоізоляції та ніяких письмових зобов`язань він не підписував, йому лише пояснили, що необхідно встановити додаток «Дія» та орієнтуватися на нього.
Захисник Архипенко О.І. просив долучити до матеріалів справи негативний результат дослідження на антиген COVID-19 Любченкова І.А. від 24.12.2021 та копію міжнародного свідоцтва про вакцинацію ОСОБА_1 (перша доза 31.12.2021, друга 20.01.2022). Просив суд закрити провадження по справі.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Слід відмітити, що вказана норма носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, передбачених, зокрема, іншими актами законодавства, а тому потребує обов`язкової вказівки про конкретну заборону/обмеження, регламентовану поведінку, визначені відповідним пунктом (підпунктом) нормативно-правового акту, яким установлюється правила карантину, і які саме порушила особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Натомість, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, вказуючи в протоколі про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, працівником поліції не зазначено, який саме пункт/підпункт постанови КМУ №1236 він порушив.
Слід зазначити, що суд, в силу наданих йому повноважень, не може самостійно змінювати зміст правопорушення, яке ставиться особі у провину, та кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, беручи до уваги наведені недоліки протоколу, які не можуть бути усунені під час судового розгляду.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, проте відеозапис у матеріалах справи відсутній, що викликає сумнів у достовірності вказаного протоколу.
Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, окрім протоколу, матеріали справи не містять.
Стаття62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
На підставі викладеного і керуючись ч. 1 ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя Л.М. Гончаренко