Справа № 266/244/22
Провадження№ 3/266/192/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року м. Маріуполь Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Федотова В.М., розглянувши матеріал, про притягнення до адміністративної відповідальності який надійшов з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 122-4, 124 КУпАП,
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.01.2022 року серії ААБ №281569 встановлено, що 05.01.2022 року о 14 год. 20 хв. в Донецькій області, м. Маріуполь, Приморський район, по просп. Нахімова, біла буд. 102, водій ОСОБА_1 керуючи т.з. Skoda Fabia н.з. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, в наслідок чого здійснив наїзд на т.з. Ford Focus НОМЕР_3 , який стояв. Авто отримало механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Він же, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.01.2022 року серії ААБ №281622 встановлено, що 05.01.2022 року о 14 год. 20 хв. в Донецькій області, м. Маріуполь, Приморський район, по просп. Нахімова, 102, водій гр. ОСОБА_1 керуючи Skoda Fabia н.з. НОМЕР_2 став учасником дорожньо-транспортної пригоди місце якої залишив та був встановлений внаслідок проведення поліцейських заходів.
Постановою від 02.02.2022 року об`єднані в одне провадження адміністративні матеріали.
ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, у яких провину у вчиненому правопорушенні визнав, справу просив розглядати у його відсутність. Зазначив, що .з. Ford Focus в наслідок ДТП отримав незначну подряпину у вигляді пошкодження лакофарбового покриття. Після інциденту вживав усіх можливих заходів для встановлення власника автомобіля. З місця події не ховався, проте змушений був на короткий час покинути місце події, оскільки мати пасажира потребувала екстреної допомоги. Просив на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням, не позбавляти прав водія.
Крім того до суду надано письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , який підтвердив факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 та пояснив, що останній покинув на незначний час місце пригоди у зв`язку з проханням свідка відвезти його додому.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 281569 від 06.01.2022 року, рапортом працівника поліції, схемою місця ДТП вчиненого 05.01.2022, фото таблицею, письмовими поясненнями учасників ДТП, та іншими документами долученими до матеріалів справи.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом серії ААБ №281622 від 06.01.2022 року, рапортом працівника поліції, схемою місця ДТП, яке сталося 05.01.2022 року, фото таблицею до схеми місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП, та іншими документами долученими до матеріалів справи.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Згідно з п. 10.9 Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Згідно із пунктом 2.10 «а», вказаних Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Підпунктом «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху визначено, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Отримання особою посвідчення водія та, як наслідок, набуття статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього, як водія, обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність пов`язана із використанням транспортних засобів, чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави. За таких обставин, отримавши статус водія ОСОБА_1 одночасно взяв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУПАП, а його вина у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень повністю доведена.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стосовно клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП, суддя зазначає наступне.
Відповідно до ст. 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Однак, стаття 22 КУпАП має примітку, відповідно до якої зазначено, що положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу.
У зв`язку з викладеним вище, застосування ст. 22 КУпАП до правопорушень передбачених ст. 122-4 КУпАП буде порушувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від адміністративної відповідальності.
З урахуванням особи правопорушника, обставин даної справи, в тому числі обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вбачаю в його діях склад адміністративного правопорушення і вважаю за можливе застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, 124, 122-4, 252, 284 КУпАП, суддя
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: Федотова В. М.