Провадження № 33/824/557/2022 Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. 00 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 02.11.2021 р. за адресою АДРЕСА_1 вчинив сімейну сварку з донькою, в ході якої вчинив домашнє насильство у формі психологічного насильства, а саме: виражався нецензурною лайкою.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суддею не було взято до уваги, що у в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ним діянь психологічного характеру , внаслідок яких могла бути чи була завдана значна шкода психологічному здоров`ю його доньки, а сам протокол складений за межами строку, передбаченого.2 ст.254 КУпАП.

Також вказує на те, що суддя не надав належної оцінки його поясненням та поясненням доньки про те, що дійсно між ними виникла конфліктна ситуація, але яка не мала жодних наслідків для доньки, оскільки її душевний стан не змінився і сварка її не схвилювала.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.173-2 передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Як випливає з постанови винуватість ОСОБА_1 суддя обґрунтував доказами, що містяться у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, аудіозаписі, наданому свідком, показаннях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Проте, висновки судді на матеріалах справи не ґрунтується.

Так, в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечив застосування будь-яких з форм психологічного насильства щодо доньки, яка з ним проживає після розлучення з колишньою дружиною.

Зазначена обставина підтверджена також показаннями, наданими судді суду першої інстанції неповнолітньою ОСОБА_3 , допитаною у якості свідка, про те, що психологічного насильства щодо неї батько ОСОБА_1 не застосовував.

У показаннях свідка ОСОБА_2 відсутні будь-які дані, які могли підтвердити події, які мали місце 02.11.2021 року у квартирі , де проживають ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_3 .

Дані, які містяться у аудііозапису події, який отриманий свідком ОСОБА_2 у негласний спосіб, не можуть бути визнані допустимими доказами з огляду на рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року , яким було визнано , що оперативно-розшуковою діяльністю можуть займатися виключно оперативні підрозділи органів, визначених у ч.1 ст.5 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність», до яких свідок ОСОБА_2 не віднесена.

Також не можуть бути визнані допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 і дані, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що стосуються формулювання суті адміністративного правопорушення, оскільки вказане є викладенням суб`єктивної позиції особи, яка склала процесуальний документ, хоча сам факт складання 12.11.2021 року протоколу про адміністративне правопорушення щодо подій, які мали місце 02.11.2021 року, вимогам ч.2 ст.254 КУпАП не суперечить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах по справі, є слушними.

За таких обставин постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль