Справа №544/1929/21
Пров.№3/544/10/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

судді Нагорної Н. В.,

за участю секретаря Киричевської В. М.,

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин матеріали, що надійшли з ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працююча продавцем в кіоску №8 «Бістро», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 23 травня 2002 року Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ГП №498976 від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 11 листопада 2021 року о 17 год. 20 хв. в павільйоні №8 за адресою: вул. Європейська, 167, м. Пирятин Полтавської області, біля АЗС «БРСМ», здійснила продаж пляшки горілки ємністю 0,5 л, не маючи ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснила, що вона неофіційно працює продавцем у ФОП ОСОБА_2 . Павільйон №8, в якому вона працює, належить ФОП ОСОБА_2 . Весь товар для продажу, в тому числі і горілку, їй надає власниця павільйону, тобто ФОП ОСОБА_2 . Чи має вона дозвільну документацію на продаж алкоголю, не знає.

Свідок ОСОБА_3 , що являється знайомою ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 працює продавцем у ФОП ОСОБА_2 . Торгує вона не своєю продукцією, а тим що їй надає ФОП.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП України передбачені обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі: чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю слід розуміти, діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, то мають цільову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання(підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень свідка та самої ОСОБА_1 , остання не є суб`єктом господарювання, її дії не мають ознаки підприємницької діяльності. Разом із цим матеріали справи містять дані про те, що господарську діяльність у закладі, де була проведена перевірка, здійснює ФОП ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є лише найманим працівником - продавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності через відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 164 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н. В. Нагорна