Провадження №3-1144/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Київ

суддя Солом`янського районного суду м. Києва Криворот О.О.

за участю прокурора - Сеник В.Г.,

захисника - адвоката Галузинського Є.О.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (на момент вчинення правопорушення), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно із протоколом про адміністративне правопорушення № 34-02/908 від 02.12.2021 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП), в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому Законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник у межах реалізації службового повноваження щодо участі у голосуванні на засіданні НКРЕКП, у зв`язку із необхідністю прийняття рішення, закріпленого у постанові НКРЕКП від 03.01.2020 № 54 «Про преміювання Голови та членів НКРЕКП, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення № 34-02/909 від 02.12.2021 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду члена НКРЕКП, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме на засіданні НКРЕКП взяла участь (шляхом голосування) у розгляді питання «Про преміювання Голови та членів НКРЕКП», результатом чого стало прийняття рішення, закріпленого у постанові НКРЕКП від 03.01.2020 № 54, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчинених правопорушень категорично заперечила, долучила до матеріалів свої письмові заперечення на протокол, а її захисних - адвокат Галузинський Є.О. просив закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП та призначити їй покарання в межах санкцій зазначених статтей КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів того, що в діях останньої вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, станом на 03.01.2020 ОСОБА_1 обіймала посаду члена НКРЕКП, на яку була призначена Указом Президента України №152/2018 від 29.05.2018.

03.01.2020 на засіданні НКРЕКП, на якому була присутня ОСОБА_1 , як член Регулятора, відбулось голосування та ухвалення рішення про преміювання Голови та членів НКРЕКП.

Як слідує із протоколу № 34-02/908 від 02 грудня 2021 року, вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. А із протоколу № 34-02/909 від 02 грудня 2021 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції»:

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП);

-у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Отже для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, а необхідно встановити чи суперечить він службовим чи представницьким повноваженням особи, чи може така суперечність реально вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Матеріали справ про адміністративні правопорушення не містять даних про наявність усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час голосування.

Крім того, вказаним Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. N 223-943/0/4-17 звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КУпАП суди мають враховувати необхідність наявності фактів, встановлення яких має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду:

наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

наявність повноважень на прийняття рішення;

наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Так, питання оплати праці належить до трудових правовідносин, а отже не відноситься до сфери приватного інтересу працівника в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»

Відсутність приватного інтересу, в свою чергу, виключає наявність реального конфлікту інтересів у особи, а відтак і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того спираючись на чинне законодавство та судову практику, слід зазначити про те, що отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових - премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом», законодавчо закріплене у ст. 43 Конституції України, а згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 1-2 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Виходячи з частини 5 статті 12 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», голові, члену Регулятора можуть встановлюватись місячна або квартальна премія за відмінне виконання службових обов`язків, а також премії за виконання окремих особливо важливих завдань.

Рішення про встановлення премій членам та Голові Регулятора приймається на його засіданні відповідно до затвердженого Регулятором Положення про преміювання та з урахуванням особистого внеску Голови, члена Регулятора в загальний результат роботи. Загальний розмір премій, які може отримати Голова, член Регулятора за рік, не може перевищувати 50 відсотків фонду посадового окладу для відповідних посад за рік.

Судом встановлено, що на виконання ст. 12 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Постановою голови НКРЕКП від 01.06.2017 № 737 затверджено «Положення про преміювання Голови та членів НКРЕКП».

Положенням від 01.06.2017 № 737 передбачено, що преміювання Голови, членів НКРЕКП проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості, зацікавленості в досягненні кінцевого результату та посилення персональної відповідальності за доручену роботу або поставлені завдання.

Пунктами 2.1., 2.2. Положення від 01.06.2017 року № 737 передбачено, що розмір квартальної премії керівних працівників залежить від їх особистого внеску в загальний результат роботи НКРЕКП з урахуванням цілої низки конкретних критеріїв.

Загальний розмір премій, які може отримати Голова, член Комісії за рік, не може перевищувати 50 відсотків фонду посадового окладу для відповідних посад за рік.

Розділ 3 Порядку визначив порядок нарахування та виплати премій. До 15 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним, сектор аналітично-організаційної роботи зводить звіт за звітний квартал про діяльність НКРЕКП.

Управління з фінансово-економічних питань, бухгалтерського обліку та звітності готує розрахунок щодо можливого розміру преміювання керівних працівників у межах фонду оплати праці за відповідний період.

Керівник апарату погоджує зведений звіт, розрахунок розміру преміювання керівних працівників та проект постанови «Про преміювання керівних працівників» і подає необхідні документи Голові НКРЕКП для прийняття рішення щодо включення даного питання до порядку денного засідання НКРЕКП не пізніше 20 числа першого місяця кварталу, наступного за звітним.

Рішення про встановлення та розмір премій Голові та членам НКРЕКП приймається на засіданні НКРЕКП з урахуванням особистого внеску Голови, членів НКРЕКП у загальний результат роботи та оформлюється постановою.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що при підготовці та прийнятті рішення «Про преміювання Голови та членів НКРЕКП» за IV квартал 2019 року» від 03.01.21 було дотримано усіх вищезазначених процедур та норм чинного законодавства.

Доказів зворотного Національним агентством з питань запобігання корупції не надано.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з вищенаведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 172-7, 221, 245, 247, 251, 252, 278-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

провадження по справі адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Криворот О.О.