Справа № 308/382/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., ознайомившись з матеріалами справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 295024 від 29.12.2021 року, з`ясовано, що 29.12.2021 року о 21 год. 20 хв. по автомобільній дорозі М 06, 812 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «21013» д.н.з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та ч. 3 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду за адресою проживання, повідомленою в протоколі. Судова повістка повернулася на адресу суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання". Також ОСОБА_1 повідомлявся про судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. Окрім того, інформацію щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України. Обставин, які б свідчили про поважність причин неявки, суду невідомі.

Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка ОСОБА_1 щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його злісне ухилення від суду та про уникнення відповідальності за вчинене.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантованийстаттею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, мала можливість отримати судові повістки за місцем проживання, проте не вживала заходів для явки до суду, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За ч. 3 кваліфікуються дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована на відеореєстраторі, відеозапис з якого доданий до протоколу.

Повторність (двічі) протягом року вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується довідкою з облікових баз даних щодо ОСОБА_1 , за якою за постановою суду від 05.08.2021 у справі №308/4684/21 та від 17.05.2021 у справі №308/4259/21 такого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у сумі 17000 грн. з позбавленням права керування т/з.

При цьому судом оцінено наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №295024 від 29.12.2021 року; відеозапис з відеореєстратору, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння від 29.12.2021 року, довідка з облікових баз даних щодо ОСОБА_1 , розписка ОСОБА_1 від 29.12.2021 року, постанова про накладення адміністративного стягнення від 29.12.2021 року та інші матеріали справи.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до довідки, згідно облікових баз данних МВС України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Крім того, відповідно до баз даних, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не є власником транспортного засобу.

Варто звернути увагу, що, як зазначив Пленум Верховного Суду України упостанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», особа не може бути позбавлена права, якого у неї немає.

Враховуючи вищезазначене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суспільну небезпеку вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та з метою виховання в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не застосовує до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом та конфіскації транспортного засобу, оскільки згідно з довідки з облікових баз даних останній посвідчення водія на право керування транспортним засобом не отримував та не є власником транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу

України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму у 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко