Справа № 203/5299/21
Провадження № 3/0203/187/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Зосименко С.Г., законного представника потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , його представника адвоката Ольховик-Красильникової Л.Р., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої вчителем КЗО «ССЗШ №9» ДМР, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.11.2021 серії ВАБ №855010, вбачається, що у період з 01.10.2021 року по 11.11.2021 року у приміщенні навчального закладу КЗО СС ЗШ №9 ДМР, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Мостова, 3, ОСОБА_1 вчинила булінг відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , 2004 р.н., учня 11 А класу, а саме діяння, яке полягає у систематичному психологічному насильстві, внаслідок чого неповнолітньому ОСОБА_2 була заподіяна шкода психологічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що має педагогічний стаж роботи більше 30 років. Загалом, у школі №9 працює з 1984 року. Протягом всього періоду її роботи щодо неї були відсутні скарги та зауваження з боку батьків та адміністрації школи. Є класним керівником 11-А класу, де з 7 класу навчався ОСОБА_4 . На протязі навчання робила ОСОБА_5 зауваження щодо небажання вчитися, поведінки на уроках, проте жодним чином не цькувала. Про ці випадки ставила до відома матір учня та проводила із ними бесіди з цього приводу. ОСОБА_4 багато разів в соціальних мережах ображав дітей, про що розповідали однокласники та їх Заяву про булінг з її боку до ОСОБА_6 , мати останнього написала після того, як він 4.11.2021 року приніс до школи предмет схожий на справжній пістолет.

Також, просила закрити провадження у справі відносно неї, враховуючи доводи, зазначені нею у клопотанні.

ЇЇ захисник адвокат Зосименко С.Г. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , посилаючись на те, що в її діях відсутні подія та склад вказаного адміністративного правопорушення з огляду на наступне. Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого. Тобто, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-4 КУпАП обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є неодноразовість вчинення дій, передбачених даною нормою закону. Між тим, докази щодо існування факту неодноразовості вчинення дій, передбачених зазначеною нормою закону, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. У протоколі про адміністративне правопорушення не в повному обсязі розписана об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, не вказано саме в чому виражалися її дії по відношенню до учня ОСОБА_2 , внаслідок яких йому нібито була заподіяна шкода психологічному здоров`ю. Крім того, в протоколі не конкретизовано час, в який вчинено дії, які мали ознаки булінгу та чи мали вказані діяння систематичний характер, якщо так, то в який період часу, з конкретною вказівкою на час кожної події, що є істотним порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Також зазначила, що відношення ОСОБА_1 до всіх учнів школи однакове, булінгу по відношенню до учня ОСОБА_2 вона ніколи не вчиняла, що в свою чергу, говорить про відсутність в її діях такої обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4, як вини у формі умислу.

Законний представник потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтвердила обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та вказала, що працює прибиральницею складських приміщень в СЗШ №9 ДМР на протязі тривалого часу. Її син ОСОБА_2 є учнем 11-Б класу цієї ж школи. Приблизно 1-2 роки назад вона почала розуміти, що класний керівник її сина - ОСОБА_1 прискіпливо до нього відноситься. Від неї постійно чути принизливі слова, наклепи стосовно поведінки, при цьому щодо тих вчинків, в яких приймали участь і інші діти. Також, були випадки коли ОСОБА_1 висловлювалась ганебно стосовно її роботи прибиральниці в присутності сина, чим принижувала її в очах сина та натякала на невелике матеріальне положення. В листопаді 2021 року за вказаними фактами вони з сином звернулися до адміністрації школи. На запитання суду відповіла, що раніше з подібними заявами до директора школи не зверталася.

Неповнолітній ОСОБА_2 , в присутності свого законного представника, в судовому засіданні пояснив, що він є учнем 11-Б класу СЗШ №9 ДМР. До 11.11.2021 року навчався в 11-А класі де класним керівником була ОСОБА_1 , систематично під час проведення уроків неодноразово висловлювала відносно нього такі речі, що він негідний навчатися у даному класі. Під час з`ясування обставин будь-якої події постійно звинувачувала його, на прохання розібратися відповідала, щоб закрив свій рот, ображала та виганяла з приміщення класу. Також, зазначив, що ОСОБА_1 казала неприємні речі відносно його матері, вимагала щоб він пішов зі школи та класу. Такі висловлювання принижували його та він відчував негативні емоції. На запитання суду відповів, що така поведінка ОСОБА_1 триває з 9 класу, тобто декілька років, а на аналогічне запитання свого представника - з жовтня місяця 2021 року.

В судовому засіданні представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 адвокат Ольховик-Красильникова Л.Р., зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, та її вина підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а тому, остання підлягає адміністративній відповідальності за скоєне.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Це може бути як дія, так і бездіяльність, коли закон вимагає активних дій. Всі інші ознаки мають факультативний характер, тобто вони обов`язкові лише в тих випадках, коли прямо передбачені законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П. 2 ст. 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаних вимог закону при складанні протоколу працівником поліції враховано та дотримано не було.

Так, ч. 1 ст. 173-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про освіту» вбачається, що саме до повноважень керівника закладу освіти в межах наданих йому повноважень належить створення у закладі освіти безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та булінгу (цькування), у тому числі, керівник закладу освіти: розглядає заяви про випадки булінгу (цькування) здобувачів освіти, їхніх батьків, законних представників, інших осіб та видає рішення про проведення розслідування; скликає засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) для прийняття рішення за результатами проведеного розслідування та вживає відповідних заходів реагування, повідомляє уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України та службі у справах дітей про випадки булінгу (цькування) в закладі освіти.

Згідно Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 28 грудня 2019 року №1646, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2020 року за №111/34394, а саме, розділу 2 пункту 2, керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування), зокрема, невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомляє територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування).

Надані ж суду матеріали не містять відомостей, коли, та в який спосіб, директором школи було повідомлено орган поліції про випадок булінгу, як і не містять зворотної реакції на зазначене повідомлення з боку органу поліції, а саме, відомостей про отримання зазначеного повідомлення та про здійснені з цього приводу заходи реагування.

Відсутність зазначених відомостей у матеріалах справи, не дають суду можливості перевірити, чи діяла у даному випадку директор школи відповідно до вищенаведених вимог Закону.

Відповідно до п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту» типовими ознаками булінгу (цькування ) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1734КУпАП характеризується:

- діяннями учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу;

- наслідками у вигляді заподіяння чи можливості заподіяння шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого;

- причинному зв`язку між діяннями та наслідками.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом. Мотивом даного правопорушення може бути, як особиста неприязнь до потерпілого так і бажання самоутвердитися у суспільстві чи у будь-якій суспільній групі. Метою цього адміністративного правопорушення є завдання чи можливість завдання потерпілому фізичної чи психологічної шкоди.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини, які захищають фізичне та психологічне здоров`я потерпілого, його фізичну недоторканість, честь, гідність, сексуальну свободу.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що в порушення вказаних вимог діючого законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено конкретизації суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Зокрема, в протоколі не зазначено, про систематичність (повторюваність) вчинення діяння.

Також, в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії, по відношенню до ОСОБА_2 були вчинені ОСОБА_1 , враховуючи, що за ознаками булінгу таке насильство може бути психологічним, фізичним, економічним, сексуальним, при цьому, мати конкретні прояви (дії, вчинки), вчинятися з прямим умислом та систематично.

Крім того, обов`язковою ознакою булінгу є заподіяння в результаті такого насильства шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про негативні наслідки протиправних дій ОСОБА_1 у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого за кожним конкретним епізодом насильницьких дій, які в сукупності створювали б систематичність та підпадали б під ознаки булінгу.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що діями ОСОБА_1 . ОСОБА_2 була заподіяна шкода психологічному здоров`ю. Однак дане твердження не узгоджується з іншими матеріалами справи, не містить відомостей, на підставі чого було прийнято та чим підтверджується, яка шкода була нанесена та які шкідливі наслідки настали.

Крім того, зазначений у протоколі вид шкоди, а саме, психологічному здоров`ю, не передбачений диспозицією ст. 173-4 КУпАП.

Суд вважає, що у судовому засіданні не доведено і наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП. На думку суду, вчинення будь-яких дій, які проявляються у психологічному, фізичному, економічному чи сексуальному насильстві не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, за відсутності зазначених вище мотивів та мети даного адміністративного правопорушення.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 мала умисел, направлений на цькування ОСОБА_2 , діяла з метою його приниження, чи з метою завдання шкоди його психічному здоров`ю.

За змістом складеного протоколу, суду невідомо в чому саме полягає булінг з боку ОСОБА_1 .

Таке викладення суті адміністративного правопорушення, як зазначено вище, є загальним, неконкретизованим і взагалі не відповідає визначенню булінга та його ознакам, які містяться в диспозиції вказаної статті та в п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту».

Поверхнева, неповна, формальна перевірка органом поліції повідомлення директора школи є причиною невідповідності протоколу вимогам ст.256 КУпАП, згідно якої, у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, обов`язково вказуються прізвища, ім`я, по батькові, місце проживання потерпілих, свідків.

Протокол же відносно ОСОБА_1 зазначених відомостей не містить, незважаючи на те, що, надаючи пояснення поліцейському, який складав протокол, ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_1 систематично, під час проведення уроків, тобто у присутності інших осіб, висловлювалася на його адресу, використовуючи образливі вирази.

Також, складені поліцейським матеріали, на підтвердження статусу законного представника неповнолітнього потерпілого, не містять копій паспорту ОСОБА_3 та свідоцтва про народження ОСОБА_2 , враховуючи й те, що вони мають різні прізвища.

Суд враховує те, що на підтвердження вини ОСОБА_1 , у матеріалах справи, крім оригіналів Інформації директора школи, пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наявні лише копії документів, а саме, Наказу №151, протоколу індивідуального діагностичного обстеження, Протоколу №1 засідання комісії, які до того ж зроблені з копій, та ніким не завірені. Повноважність суб`єктів на їх отримання та обставини їх отримання суду не відомі.

До матеріалів справи додано копію протоколу № 1 від 11.11.2021 року засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) КЗО «ССЗШ№9» ДМР, згідно якого, розглянуто факти, викладені у заяві матері неповнолітнього ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , в якій заявниця повідомила про постійний та довготривалий психологічний тиск, зневажливе ставлення до її сина зі сторони класного керівника ОСОБА_1 . За результатами роботи комісії більшість членів комісії визнали факт булінгу таким, що мав місто (а.с.11-12).

При цьому, у відповідності до п. 31 ст. 1 Закону України «Про освіту», обґрунтувань, чому саме комісія дійшла до такого висновку не наведено.

Зазначений Протокол містить лише загальні відомості про психологічний тиск, зневажливе ставлення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , без конкретизації обов`язкових ознак булінгу та часу його вчинення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що заява ОСОБА_3 , на підставі якою було проведено засідання комісії, до матеріалів справи не долучена, що позбавляє суд можливості перевірити належним чином підставу засідання вказаної вище комісії.

У протоколі індивідуального діагностичного обстеження ОСОБА_2 , практичним психологом зроблено висновок про те, що в дитини підвищений рівень самоагресії: хлопець не знаходиться в мирі та гармонії з собою. У нього немає або ослаблені захисні механізми власного «Я», він беззахисний проти агресивного середовища. ОСОБА_5 має високий рівень особистісної тривожності, що проявляється в тенденції вбачати в широкому спектрі життєвих ситуацій загрозу для своєї особистості. Таких дітей відносять до категорії високотривожних, схильних сприймати загрозу своїй життєдіяльності в широкому диапазоні ситуацій та реагувати на них вираженим станом тривожності. Особистісна тривожність активізується при певних стимулах, що сприймаються дитиною як небезпечні для самооцінки, самоповаги, оцінки своєї компетентності. ОСОБА_5 перебуває у стані стресу, викликаним неприємними обмеженнями або заборонами. Протистоїть будь-якому тиску з боку інших і вимагає незалежності як особистість. Він хоче шукати, приймати рішення і робити висновки без втручання сторонніх. Він одноманітний і посередній. Так як він хоче, щоб його розглядали як людину, чия думка авторитетна йому важко визнати свою неправоту. Відчуває себе недооціненим в нинішній ситуації і шукає умови, в яких у нього буде більше можливостей показати, чого він вартий. Він вважає, що його зростання обмежене, шукає якийсь вихід, який би врятував його від цих обмежень. Всі результати віднесені до «високого рівня», подаються як припустимі та потребують додаткової діагностики з врахуванням «моменту тестування» (а.с.10).

При цьому, зі змісту зазначеного протоколу суд не може зробити висновок, що такий психологічний стан потерпілого, пов`язаний саме з діями ОСОБА_1 .

Суд констатує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано беззаперечних доказів систематичності вчинення дій, які можна розцінювати як правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Зазначений у протоколі період, що ставиться у вину ОСОБА_1 , а саме, з 01.10.2021 року по 11.11.2021 року, під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження. Так, з пояснень самого потерпілого ОСОБА_2 , наданими, як поліцейському, так і у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 почала його цькувати з жовтня 2021 року, без конкретизації числа цього місяця. Також, суд звертає увагу і на суперечності у показах самого потерпілого, який у тому ж судовому засіданні, зазначив про те, що така поведінка ОСОБА_1 триває вже декілька років. Крім того, згідно копії електронного лікарняного листа, наданого захисником у судовому засіданні, ОСОБА_1 з 05.11.2021 року по 10.11.2021 року перебувала на лікарняному та не знаходилася в школі.

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено, що конфлікт був лише 05.11.2021 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 04.11.2021 року приніс в школу предмет, схожий на справжній бойовий пістолет.

При цьому, висловлювань ОСОБА_1 у бік ОСОБА_2 якихось образ, психологічного тиску, ані 04.11.2021 року, ані 05.11.2021 року, судом не встановлено. Їх відсутність підтвердили і потерпілий та його законний представник під час допиту у судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , ґрунтується не на об`єктивних доказах, а на суб`єктивних відомостях, які в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Матеріали справи не підтверджують факту застосування психологічного насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , внаслідок чого, була б заподіяння шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Також, матеріали справи не містять інших відомостей про повідомлення щодо скоєння ОСОБА_1 протиправних діянь під час навчального процесу, які б свідчили про систематичність скоєння протиправних діянь та завдання шкода психічному здоров`ю потерпілого. Самі ж пояснення осіб, які вказують на неналежні дії зі сторони ОСОБА_1 , не зазначають про факт завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , а лише свідчать про конфлікт між вчителем та учнем і його матір`ю, без наявності зазначених вище елементів складу правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, не охоплюється вказаною статтею.

При цьому, за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як було встановлено судом, на протязі всього часу роботи, до ОСОБА_1 , не було жодних претензій, до методів її роботи та відношення до дітей.

На підтвердження зазначеного, у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 з 2007 року, коли в неї навчався його старший син. Наразі, ОСОБА_1 є класним керівником 11-А класу, в якому навчається його молодший син ОСОБА_9 . Про вчительку може сказати лише добрі слова та слова вдячності за таке сумлінне ставлення до своїх обов`язків та відношення до дітей. До всіх дітей ОСОБА_1 ставиться, як до своїх. Також, додав, що жодного разу, за час знайомства із ОСОБА_1 , не чув ані від батьків, ані від своєї дитини про упереджене ставлення вчительки до когось з учнів, психологічний тиск з її боку, висловлення образ, зокрема, до ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 є класним керівником 11-А класу, в якому навчається її дочка ОСОБА_11 . Дочка навчається в цьому класі з 9 класу. З першого дня у цьому класі її дочка почуває себе комфортно, швидко потоваришувала із однокласниками. Цьому завдячує, зокрема класному керівнику ОСОБА_1 . Любить всіх учнів класу однаково. Жодного разу, за час навчання її дочки у школі №9, не чула ані від батьків, ані від своєї дитини про упереджене ставлення ОСОБА_12 до когось з учнів, психологічний тиск з її боку, висловлення образ, зокрема, до ОСОБА_10 . Зазначила про неналежну поведінку ОСОБА_5 у школі. ОСОБА_13 , який приніс у школу пістолет, її шокував. На захист ОСОБА_12 діти, майже всім класом, ходили до директора школа, аби довести їй те, що ОСОБА_1 ніякого булінгу по відношенню до ОСОБА_14 не вчиняла.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є класним керівником 11-Б класу, де зараз навчається ОСОБА_4 . Після переведення ОСОБА_5 до її класу, психологічних змін у дитини не вбачає. Зазначила, що свідком психологічного тиску з боку ОСОБА_1 на ОСОБА_5 , ніколи не була. До випадку з пістолетом, ОСОБА_5 психолога не відвідував. Про випадки цькування ОСОБА_1 . Данила, їй не відомо. ОСОБА_16 кваліфікований педагог та відповідальна особа.

Вищезазначені пояснення свідків узгоджуються із документами, наданими захисником на підтвердження характеристики ОСОБА_1 , а саме: копією трудової книжки, якою підтверджується стаж роботи ОСОБА_1 на посаді вчителя більше 30 років, присвоєння кваліфікаційних категорій «Спеціаліст», «Спеціаліст першої категорії», «Спеціаліст вищої категорії», підтверджена кваліфікація «Спеціаліст вищої категорії» і присвоєно педагогічне звання «Старший вчитель»; копією Журналу індивідуальної роботи з учнями 11-А класу за 2021-2022 н.р., відповідно до якого вчитель ОСОБА_1 проводить індивідуальні бесіди з учнями на різні теми, а також, з їх батьками; атестаційною характеристикою, відповідно до якої ОСОБА_1 має лише позитивні якості та здібності, користується повагою колег та відповідає займаній посаді; атестаційними листами, відповідно до яких, рішенням атестаційної комісії одноголосно прийнято, що ОСОБА_1 відповідає займаній посаді та раніше присвоєній кваліфікаційні категорії та педагогічному званню; гарматою за досвід, пошук нового і любов до підростаючого покоління, якою нагороджена ОСОБА_1 від КЗ «ССЗШ №9 з поглибленим вивченням англійської мови» ДМР за підписом директора школи ОСОБА_17 .

Враховуючи, вищенаведене, матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Крім того, суд не бере до уваги долучені представником потерпілого документи на підтвердження кваліфікації практичного психолога ССЗШ №9 ОСОБА_18 , оскільки її кваліфікація у суду сумніву не викликає.

Також, судом не приймаються до уваги і долучені під час судового розгляду копії протоколів індивідуального діагностичного обстеження КЗО «ССЗШ №9» ДМР ОСОБА_6 , оскільки природа походження їх суду не відома, а також, зважаючи на те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, а не на суд. При цьому, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначені протоколи до матеріалів справи працівником поліції долучені не були.

З цих же підстав, судом було відмовлено і у задоволенні клопотання представника потерпілого про допит свідків. Також, суд зазначає, що протокол не містить даних про наявність по справі свідків, які б могли підтвердити обставини, зазначені у ньому. Крім того, зазначені у клопотанні свідки є особами, зацікавленими у розгляді справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173-4, 221, 247, 283-284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.О. Вусик