П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2022 Справа №607/22101/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №306937 від 29.11.2021 року, водій ОСОБА_2 29.11.2021 року о 13 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Купчинського, керуючи транспортним засобом Рено Лагуна номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не переконався у безпечності свого маневру виїжджаючи із прилеглої території на головну дорогу внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Опель номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який виконував поворот ліворуч. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3б, 1.4, 1.5, 10.1, 10.2 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №306938 від 29.11.2021 року, водій ОСОБА_1 29.11.2021 року о 13 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Купчинського, керуючи транспортним засобом Опель номерний знак НОМЕР_2 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою виконуючи поворот ліворуч допустив виїзд на смугу зустрічного руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Рено Лагуна номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 11.3 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що знаходився на головній дорозі, а тому мав перевагу в русі перед ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що рухаючись вулицею Купчинського в м. Тернополі, в зоні дії переривчастої розмітки, він здійснював поворот ліворуч в сторону Байківців, однак в цей час водій ОСОБА_2 , виїжджаючи із прилеглої території, не надав йому перевагу в русі, що і стало причиною ДТП.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколів про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В свою чергу, межі розгляду справи про адміністративне правопорушення визначені відповідними обставинами, які зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, що випливає з положень ст.ст. 254, 256 КУпАП, за які суд, розглядаючи кожну таку справу, не може виходити.

Так, відповідальність за ст. 124 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу ст. 124 КУпАП вбачається, що диспозиція цієї норми відсилає до інших норм законодавства, порушення яких тягне за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією статтею (бланкетна норма).

До протоколів про адміністративне правопорушення, які складені відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 долучено схему місця ДТП та пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі яких суд встановив, що 29.11.2021 року, о 13 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Романа Купчинського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Опель номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та Рено Лагуна номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

На обох учасників ДТП працівники поліції склали протоколи про адміністративне правопорушення.

Виходячи із відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №306937, водію ОСОБА_2 працівники поліції інкримінують порушення вимог п.п. 2.3б, 1.4, 1.5, 10.1, 10.2 ПДР України.

Згідно п.2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до положень п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Положеннями п. 10.1 ПДР визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 10.2 ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Проаналізувавши схему дорожньо-транспортної пригоди та пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд вважає, що водієм ОСОБА_2 порушено вимоги п.п. 2.3б, 10.1, 10.2 ПДР, оскільки останній виїжджаючи із прилеглої території на головну дорогу не був уважний, не переконався в безпечності маневру не надав перевагу в русі автомобілю Опель номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював поворот ліворуч, перебуваючи на головній дорозі.

Посилання ОСОБА_2 на те, що його автомобіль Рено Лагуна перебував на головній дорозі, судом до уваги не береться як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується змістом схеми дорожньої транспортної пригоди із якої вбачається, що до моменту виникнення ДТП автомобіль під керування ОСОБА_2 виїжджав із прилеглої території та не знаходився на головній дорозі, що додатково підтверджується характером механічних ушкоджень автомобілів Рено Лагуна та Опель, зокрема автомобілю Опель під керуванням ОСОБА_1 завдано механічних ушкоджень у передню праву часину автомобіля, а автомобілю Рено Лагуна під керуванням водія ОСОБА_2 завдано ушкоджень в середину передньої частини автомобіля. Характер та локалізація механічних ушкоджень автомобілів після ДТП свідчить про те, що автомобіль Рено Лагуна під керуванням ОСОБА_2 виїжджав із прилеглої території та не можна вважати, що він знаходився на головній дорозі.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у порушенні 2.3б, 10.1, 10.2 ПДР України, а тому в його містяться ознаки адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, вважаю, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій. Враховуючи те, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що доводиться свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 27.04.2017 року, а тому його слід звільнити від сплати судового збору як учасника бойових дій.

Крім цього, відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №306938 від 29.11.2021 року, згідно якого працівники поліції інкримінують йому порушення вимог п.п. 2.3б, 11.3 ПДР України.

Згідно п.2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до положень п. 11.3 ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можна зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Беручи до уваги зазначене, за встановлених обставин справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.3б, 11.3 ПДР не доведена матеріалами адміністративної справи, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Жодних доказів, які б вказували на порушення водієм ОСОБА_1 зазначених пунктів правил дорожнього руху в матеріалах справи немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 33, 124, 283, 284, п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (Вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_2 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_2 стягується подвійний штраф в розмірі однієї сотні неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (Одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Копію постанови направити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич