П О С Т А Н О В А

про повернення адміністративних матеріалів

08.02.2022 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь Василь Ярославович, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ЛР УП № 2 ГУ НП у Львівській області відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Працівниками ЛР УП № 2 ГУ НП у Львівській області складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП з підстав, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 791406 від 10.01.2022.

Вважаю, що дана справа підлягає поверненню для дооформлення до ЛР УП № 2 ГУ НП у Львівській області, при цьому виходжу з наступних підстав.

За приписами ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це документ, що засвідчує факт неправомірних дій, який складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи. В ньому зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада та прізвище особи, яка склала протокол, відомості про особу порушника, місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, якщо вони є; пояснення порушника та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі, який підписується особою, яка його склала та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зокрема вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи витребувано необхідні додаткові дані.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що протокол від 10.01.2022 складений без дотримання вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а саме: не зазначено, який саме вид господарської діяльності здійснював ОСОБА_1 , не зазначено, які саме дозвільні документи були відсутні, не вказано норму закону, яку порушено, що є підставою притягнення особи до відповідальності на підставі ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, такі повернуті на доопрацювання відповідно до постанови судді від 18.01.2022, однак такі скеровані до суду повторно без виконання.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, що надійшли до Франківського районного суду м. Львова 03.02.2022 після дооформлення, приходжу до висновку, що дані матеріали відносно ОСОБА_1 слід вдруге повернути начальнику ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області для дооформлення, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 вказано: Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Так, суд, звертає увагу на те, що за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню службовою особою кримінально каране діяння, відповідно до ст. 382 КК України.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14).

Без усунення вказаних недоліків розгляд адміністративної справи по суті не можливий, відтак матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КпАП України, підлягає поверненню для належного дооформлення та усунення недоліків.

На підставі викладено, керуючись статтями 256, 278, 283,284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КпАП України повернути начальнику ЛР УП № 2 ГУ НП у Львівській області для належного дооформлення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. Кузь