Справа № 163/2968/21 Провадження № 33/802/155/22 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Категорія:ч.6 ст.481 МК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю представника Волинської митниці Держмитслужби Пікалюка М.С.,

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Хомич О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці Держмитслужби О.Ткачука на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрите на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про порушення митних правил від 10.12.2021 № 0859/20500/21, 21.09.2021 через митний пост «Устилуг» Волинської митниці ОСОБА_1 увіз автобус «SCANIA IRIZAR», номерний знак НОМЕР_1 , в режимі тимчасового ввезення до 11.10.2021, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що виявлено 10.12.2021 у ході проведення аналітично-перевірочних заходів.

Митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.6 ст.481 МК України.

На вищевказану постанову Волинською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати рішення судді та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив скасувати постанову і постановити нову, захисника, яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Згідно з нормами ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення суддею дотримані.

Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.

Положення ст.103 МК України визначають, що тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Системний аналіз приписів статей 7 та 458 МК України вказує на те, що порушення митних правил вчиняються не тільки за наявності вини особи, а й з певною протиправною метою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у тому, що він, увізши транспортний засіб на митну територію України, перевищив строк його тимчасового ввезення більше ніж на 30 діб.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил від 10.12.2021 № 0859/20500/21, у день перетину кордону 10.12.2021 водієм автобуса «SCANIA IRIZAR», номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 (а.с.2).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 не перебував в якості водія, а пасажира. ОСОБА_1 водієм не працює, а працює на посаді інженера. Вказаний факт останній ствердив і у своїх письмових поясненнях (а.с.48).

Крім того, згідно з модулями "Диспетчер зони митного контролю" та "Пасажирський пункт пропуску" АСМО "Інспектор", автобус неодноразово перетинав митний кордон, однак під керуванням ОСОБА_1 лише один раз 21.09.2021.

Тобто матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , оскільки строк тимчасового ввезення автобуса зафіксований лише у відомчому програмному комплексі, доступу до якого ОСОБА_1 , як пасажир автобуса, не мав.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного порушення митних правил.

Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі докази в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відсутні, а тому на підставі п.1 ст.247 КУпАП, обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Волинської митниці Держмитслужби О.Ткачука залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов