Справа № 447/2278/21 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/1854/21 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 гривень.

Згідно постанови судді, 18 липня 2021 року близько 03:10 год. ОСОБА_1 у с. Тростянець Стрийського району Львівської області по вул. Зеленій 3Б керував автомобілем INFINITI, н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу «DRAGER Alcotest 6810», тест №4318, результат 1,64 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Покликається на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначає. що відсутні докази, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом. Крім того, стверджує, що огляд на стан сп`яніння проведений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані свідків, тобто свідки при складанні протоколу не залучалися; відеозйомка проводилася на телефон.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року, мотивуючи тим, що розгляд справи відбувся у його відсутності, а про згадане

рішення йому стало відомо з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Справа тричі 24.12.2021, 11.01.2022 та 26.01.2022 призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду, однак правопорушник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

А тому, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №186802 від 18 липня 2021 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; роздруківкою з приладу газоаналізатора «DRAGER Alcotest №6810», згідно якого встановлено у ОСОБА_1 наявний вміст алкоголю 1,64 проміле; відеозаписом події та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.

Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, то апеляційний суд оцінює такі критично, вважає їх такими, які направлені на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки крім наведених мотивів з даного приводу в постанові судді, з якими погоджується апеляційний суд, факт керування транспортним засобом підтверджується і постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №070175 складеною 18 липня 2021 року інспектором СРПП ВНП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Данилович В.В. стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП на підставі якої накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень та яку останній в судовому порядку не оскаржував.

Покликання правопорушника ОСОБА_1 про те, що постанова не в повній мірі відповідає вимогам закону, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, і є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції стосовно останнього - залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити правопорушнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.