ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДМС С. Янченко на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України закрито у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил №1502/30500/21 від 06.10.2021 року мобільні телефони «Іphone 13 pro max 256 gb Gold» (IMEI: НОМЕР_1 , Gold No: НОМЕР_2 ), та «Iphone 13 pro max 256 gb Silver» (IMEI: НОМЕР_3 , Silver No: НОМЕР_7), кількістю 2 штуки - повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або його представнику.

Не погоджуючись з даною постановою в.о. заступник начальника Закарпатської митниці ДМС С. Янченко подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.471 МК України та призначити стягнення згідно санкції статті.

В доповненні до апеляційної скарги в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Янченко С. зазначає про помилковість висновків суду про те, що вилучені у ОСОБА_1 мобільні телефони слід віднести до його особистих речей, оскільки це суперечить п.36 ст.4 МК України. Вказує на те, що вилучені мобільні телефони переміщувались ОСОБА_1 , як товари, а не особисті речі, що підтверджується тим, що вони були в упаковці виробника, з товарними чеками, та окрім іншого ОСОБА_1 було проведено митне оформлення вказаних мобільних телефонів на території Угорщини з метою повернення TAX FREE. З наведених підстав, оскільки вартість мобільних телефонів перевищувала неоподатковану норму, то вони підлягали обов`язковому письмовому декларування та оподаткуванню митними платежами.

До Закарпатського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника Катрич З-М.І., в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову залишити без змін. Вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст.471 МК України не доведена. Вказує, що останній переміщував два мобільні телефони, як особисті речі без комерційної мети, а тому у нього не було обов`язку здійснювати їх декларування. Зазначає, що пунктом 36 статті 4 МК України визначено, що до особистих речей, у тому числі можуть бути віднесені нові речі, у даному випадку мобільні телефони, та відповідно до п.11 ч.1 ст.370 МК України дозволяється їх переміщення у кількості 2 шт. Також зазначає, що вилучені мобільні телефони були призначені для забезпечення особистих потреб ОСОБА_1 (зв`язку з батьками, родичами, друзями, розваг), і доказів, які б доводили протилежне митним органом не надано, а тому вони не підлягали обов`язковому письмовому декларуванню. Щодо вимоги митного органу про необхідність накладення стягнення згідно із санкцією ст.471 МК України, просить врахувати рішення Другого сенату Конституційного суду України у справі № 3-261/2019(5915/19) від 21.07.2021 за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень абзацу другого статті 471 МК України, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), окремі положення абзацу другого статті 471 МК України, зокрема у частині конфіскації предметів порушення митних правил.

Від захисника Катрич З-М.І., надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.4 ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор» для проходження митного контролю за двоканальною системою.

У відповідності до ч.5 ст.366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч.6 цієї статті громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор» звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

З протоколу про порушення митних правил №1502/30500/21 від 06.10.2021 року вбачається, що 06 жовтня 2021 року о 19 год. 19 хв., в зону митного контролю митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці, на смугу руху «зелений коридор» в напрямку в`їзд на митну територію України заїхав легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «S7», реєстраційний номер України НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , який прямував з Австрії до України в приватних справах.

Як форму проходження митного контролю водій гр. України ОСОБА_3 та пасажири ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 обрали порядок проходження митного контролю по каналу "зелений коридор".

При усному опитуванні громадянин України ОСОБА_1 заявив, що переміщує через митний кордон України особисті речі. В ході огляду автомобіля та особистих речей громадянину було запропоновано ще раз пред`явити до митного контролю наявні товари та предмети, після чого громадянин ОСОБА_1 пред`явив витягнувши з кишені куртки мобільні телефони в кількості двох штук, та надав рахунки до них.

Під час митного огляду даного транспортного засобу громадянином ОСОБА_1 було пред`явлено: два мобільних телефони «Іphone 13 pro max 256 gb Gold» (IMEI: НОМЕР_1 , Gold No: НОМЕР_2 ), в кількості 1 шт., та «Iphone 13 pro max 256 gb Silver» (IMEI: НОМЕР_3, Silver No: НОМЕР_7), в кількості 1 шт., в упаковці виробника без ознак використання. Громадянин України ОСОБА_1 визнав своєю власністю вищевказаний товар та надав рахунок на своє прізвище та ім`я № НОМЕР_6 від 05.10.2021, який підтверджує вартість мобільних телефонів. Вартість мобільних телефонів було взято з фіскального чеку, яка складає 1,366,00 Євро за 1 шт., (з урахуванням плати за авторські права - 3 ЄВРО), складає 1369 ЄВРО кожен - 2 шт. 2,738,00 євро - станом на 06.10.21 згідно курсу НБУ 1 євро становить 30,6536 гривень. Отже, загальна вартість виявленого товару становить 83 929 гривень 56 копійок.

Згідно ч.1 ст.374 МК України товари сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та/або сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно ч.4 цієї статті товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг

Таким чином, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки переміщував через митний кордон України товари, в обсягах, що підлягають письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого статтею 471 МК України.

Відтак, протокол про порушення митних правил є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій, і є одним із джерел доказів у силу положень ст.251 КУпАП.

Окрім протоколу про порушення митних правил і пояснень ОСОБА_1 його вина підтверджується також актом проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 06.10.2021 та фотосвітлинами до нього; доповідною запискою інспектора; описом предметів від 06.10.2021.

Наведені докази є належними, допустимими і достовірними, отримані законним шляхом та встановлюють наявність порушення ним митних правил, передбачених ст.471 МК України, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст.471 МК України не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наявними у справі доказами.

Суд першої інстанції не обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України.

Посилання у постанові суду на те, що переміщувані ОСОБА_1 речі відносяться до речей особистого користування, а тому не підлягають письмову декларуванню є необґрунтованим.

Пунктом 36 частини 1 статті 4 МК України передбачено, що особистими речами є товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

Статтею 370 МК України визначено перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.

Згідно п.11 ч.1 ст.370 МК України особистими речами вважаються стільникові (мобільні) телефони у кількості не більше двох штук, пейджери.

Згідно положень ч.1 ст.369 МК України особисті речі, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, підлягають декларуванню шляхом учинення дій, усно або, за бажанням власника чи на вимогу митного органу, письмово, не оподатковуються митними платежами та звільняються від подання проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України.

Встановлено, що ОСОБА_1 переміщував два мобільні телефони Іphone 13 pro max 256 gb Gold», та «Iphone 13 pro max 256 gb Silver» в упаковці виробника без ознак використання.

Системний аналіз положень п.36 ч.1 ст.4, ст.369, 370 МК України, дає підстави дійти висновку, що особистими речами можуть бути визначені лише предмети першої необхідності, призначені в першу чергу для забезпечення життєдіяльності власника - громадянина, що є власністю такого громадянина та призначені виключного для власного користування такого громадянина і не є товаром.

Отже, переміщувані ОСОБА_1 два мобільні телефони Іphone 13 pro max 256 gb Gold», та «Iphone 13 pro max 256 gb Silver», в супереч доводам захисника Катрич М-З.І. не відповідають критерію особистих речей, які призначені для забезпечення потреб їх власника. Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно торгового чеку №190760 від 05.10.2021 року вилучені мобільні телефон були придбані ОСОБА_1 05.10.2021 року о 10 год. 15 хв., разом з тим на момент перетину кордону 06.10.2021 року 19 год. 19 хв. такі знаходились в упаковці виробника, без будь-яких ознаки використання, тобто ймовірність їх призначення саме для забезпечення потреб ОСОБА_1 , що давало підстави для віднесення їх до особистих речей у розумінні п. 36 ст.4 МК України є малоймовірною і будь-яких доказів, які б доводили протилежне стороною захисту не надано та апеляційним судом не встановлено. Таким чином, оскільки вартість переміщуваних мобільних телефонів перевищує 500 євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи торговим чеком, тому вони підлягали письмовому декларуванню.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 є обґрунтованими.

При вирішенні питання щодо накладення адміністративного стягнення апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст.471 МК України порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд використовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норми.

Безпосереднім предметом порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, можуть бути: а) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або; б) товари в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Отже, конфіскація безпосереднього предмета порушення митних правил, передбачена тільки для товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Таким чином, вказаний товар переміщувався в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, та не є товаром, який заборонений або обмежений до переміщення через митний кордон України.

Апеляційний суд вважає, що вказаний товар не підлягає конфіскації, тому його слід повернути особі, що притягується до адміністративної відповідальності після проведення митного оформлення відповідно до встановленого законом порядку.

Разом з тим, апеляційний суд враховує доводи захисника Катрич З-М. І. про необхідність врахування при накладенні стягнення на ОСОБА_1 рішення Другого сенату Конституційного Суду України у справі № 3-261/2019(5915/19) від 21.07.2021, оскільки втрата чинності окремими положеннями абзацу другого статті 471 МК України, відтерміновано на шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, які набули чинності 21.01.2022 року.

На підставі вище викладеного, апеляційний суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн., без конфіскації товарів - мобільних телефонів, що є достатнім для запобігання вчинення ним інших адміністративних правопорушень та матиме своєрідний профілактичний вплив у майбутньому, а також забезпечить баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту права власності особи - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з постановленням апеляційним судом нової постанови про визнання винним ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДМС С. Янченко - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. без конфіскації товарів, які були безпосередніми предметами порушення митних правил.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил №1502/30500/21 від 06.10.2021 року мобільні телефони «Іphone 13 pro max 256 gb Gold» (IMEI: НОМЕР_1 , Gold No: НОМЕР_2 ), та «Iphone 13 pro max 256 gb Silver» (IMEI: НОМЕР_3 , Silver No: НОМЕР_7), кількістю 2 штуки - повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або його представнику для належного митного оформлення або зворотного вивезення за межі України.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага