Справа № 461/5896/21 Головуючий у 1 інстанції: Миско Х.М.
Провадження № 33/811/38/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Богдана Ігоровича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_1

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Русенка Р.І.

представника митниці Кіри О.С.

в с т а н о в и в:

цією постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного кодексу України - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, згідно протоколу про порушення митних правил №0880/209000/21 від 16 травня 2021 року товари в загальній кількості 247 шт. - повернуто власнику або уповноваженій ним особі.

Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0880/209000/21 від 16 травня 2021 року, встановлено що 16 травня 2021 року о 13 год. 06 хв. в зону митного контролю по смузі руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби заїхав рейсовий автобус «РОСТОК - КИЇВ» марки «VDL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував в якості водія ОСОБА_1 , що слідував з Республіки Польща в Україну.

У ході проведення митного контролю, в митній декларації, громадянин України ОСОБА_1 письмово заявив, що переміщує бувші у вжитку запчастини, в кількості 28 штук. Також вищевказаним громадянином, разом з митною декларацією, було подано до митного контролю рахунок-фактуру №150521 від 15.05.2021, яка видана німецькою компанією «SILBER TRADING BRODERSENSTR» (46 13437, BERLIN). Після завірення митної декларації штампом «Під митним контролем» № 435, громадянин ОСОБА_1 пред`явив до митного контролю вживані автозапчастини згідно з переліком, зазначеним у вказаному рахунку-фактурі.

Під час проведення повного митного огляду рейсового автобуса, шляхом повного вивантаження особистих речей пасажирів та водіїв з багажних відділень та салону автобуса, виникла підозра про наявність в ньому товарів, що переміщуються з приховуванням від митного контролю та підлягають митному оформленню, та/або переміщення яких через митний кордон обмежене.

Транспортний засіб було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де під час огляду, в конструктивних порожнинах автобуса, а саме в ніші для запасного колеса, доступ до якого став можливим після демонтажу зовнішньої передньої панелі автобуса (передня частина, автобуса), в паперових коробках запакованих в чорні поліетиленові пакети, виявлено товар (запчастини до комп`ютерної техніки), який було приховано від митного контролю, шляхом використання засобів та способів, що утруднюють їх виявлення, а саме: вентилятор охолодження сервера в асортименті в кількості 94 штуки; файлові сервери в кількості 4 штуки; блоки живлення в асортименті в кількості 18 штук; мережеві адаптери в асортименті в кількості 31 штука; плати оперативної пам`яті в асортименті в кількості 52 штук; процесори «INTEL XEON» в кількості 48 штук. Вказані приховуванні предмети були виявлені шляхом використання технічних засобів митного контролю, про них громадянин ОСОБА_1 письмово не заявив та добровільно не пред`явив до митного контролю.

В апеляційній скарзі представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. вважає висновок суду помилковим та необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції перевагу надано доказам, поданим стороною правопорушника, однобоко та вибірково застосовано норми МК України. Покликається на те, що місцевим судом не взято до уваги обставини ввезення ОСОБА_1 товарів на митну територію України. Стверджує, що судом не досліджено те, що ОСОБА_1 розмістив переміщувані ним товари таким чином, щоб їх ніхто не здогадався відкрити у відділенні для коліс та вони не могли візуально проглядатися.

Просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 21 грудня 2021 року, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 322 958,10 гривень в дохід держави з конфіскацією товарів, вилучених протоколом про порушення митних правил №0880/20900/21; стягнути з ОСОБА_1 суму витрат митниці за зберігання вилучених у нього товарів на складі митного органу у сумі визначеній митницею станом на день розгляду справи у суді першої інстанції 2560,35 гривень.

Заслухавши пояснення представника митниці Кіри О.С. про задоволення апеляційної скарги, думку адвоката Русенка Р.І. про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та залишення без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.ст. 486 МК України та 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, в тому числі і порушення митних правил, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Як вбачається зі ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності ст. 251 КУпАП, ч.1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0880/209000/21 від 16 травня 2021 року у провину ОСОБА_1 ставиться вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Частиною 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема дорожнього листа № 385645 від 12 травня 2021 року, в такому ОСОБА_1 не зазначений основним водієм, а навпроти його прізвища міститься відмітка довіз 5000.

Згідно з листом Львівської митниці №7.4-1-28-03/8/5460 від 03 вересня 2021 року, адресованого адвокату ОСОБА_2 16 травня 2021 року водієм рейсового автобуса реєстраційний номер НОМЕР_1 , який о 13 год. 06 хв. в`їхав в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині», був ОСОБА_3 . Показник одометра автобуса 599748.

Відтак, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 не має відношення до керування 16 травня 2021 року, рейсовим автобусом «Росток-Київ» марки «VDL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а фактично був його пасажиром.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірної думки про те, що матеріали справи не містять доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а саме: вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Відтак, враховуючи вищенаведене, та інші матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду прийшла до обгрунтованого висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, так як Львівською митницею Держитслужби не надано жодних належних та допустимих доказів для підтвердження наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, належним чином мотивуваши це у своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Враховуючи наведене, а також принцип презумпції невинуватості, на думку апеляційного суду, обов`язок доказування обставин, викладених у протоколі покладається саме на митний орган. У той час, докази долучені митним органом на підтвердження вини ОСОБА_1 не доводять факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги і оцінивши надані сторонами по справі докази щодо доведеності вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що викладені у протоколі про порушення митних правил №0880/209000/21 обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються перевіреними місцевим судом доказами, які у своїй сукупності свідчать про безпідставність, необґрунтованість та необ`єктивність висновків митного органу.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопоркушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2021 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного кодексу України - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.

у