Справа № 263/7361/21
Провадження №3/263/154/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Кулик Сергій Вікторович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 126 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2021 року о 01:58 год., за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька 43, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Omega, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Донецької області від 21.04.2021 року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився надав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Факт правопорушення підтверджується протоколом серії ААБ № 107696 від 03.06.2021 року; Постановою державного виконавця Центрального ВДВС у м. Маріуполі від 21.04.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, рапортом.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, сплинув, провадження у справі підлягає закриттю.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ст.247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Суддя С.В.Кулик