Номер провадження: 33/813/198/22
Номер справи місцевого суду: 509/6056/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбаченого ст. ст. 130 ч. 2, 122-2 ч. 1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2021 року постановою Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 130 ч.2, 122-2 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення за правопорушення передбачене ст. 122-2 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ст. 130 ч. 2 КУпАП стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 20 400 грн з позбавленням керування транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідно до ст.36 ч. 2 КУпАП накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн(а.с. 20-21).

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без залучення двох свідків та взагалі без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наявні в матеріалах справи не відповідають дійсності, оскільки зазначені особи взагалі не були присутні на місці зупинки транспортного засобу та не залучалися в якості свідків. Разом з тим, апелянт зазначав, що в протоколах про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові взагалі зазначена невідома апелянту адреса, у зв`язку з чим останній не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції. Про оскаржувану постанову апелянту стало відомо лише 11.11.2021 року в територіальному сервісному центрі № 5150 МВС в Одеській області, де з`ясовував питання відновлення посвідчення водія, копію оскаржуваної постанови отримав 15.11.2021 року під час ознайомлення зі справою. У зв`язку з чим просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду(а.с. 28-37).

В зв`язку з відсутністю доказів повідомлення особи про час та місце судового засідання, а також доказів вручення постанови суду першої інстанції та для забезпечення права особи на доступ до суду апеляційної інстанції (право гарантоване національним законодавством та практикою ЄСПЛ) ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року було поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 40-41).

В судове засідання 14 грудня 2021 року з`явився апелянт - ОСОБА_1 та його представник - Стеценко Олег Петрович, апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі.

Крім того, в засідання також з`явилися свідки - ОСОБА_4 , котра пояснила, що в день та час вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначений протокол працівниками поліції в присутності ОСОБА_5 взагалі не складався та, в свою чергу, останнім відповідно не підписувався. Свідок ОСОБА_6 зазначав, що зі сторони працівників поліції взагалі не надходило ОСОБА_5 пропозиція та роз`яснення стосовно проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів та відповідно не було залучено вказаних в протоколі свідків, а саме - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , котрі нібито засвідчили факт відмови ОСОБА_5 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Вищезазначене також підтверджується свідком ОСОБА_7 .

Представник апелянта - Стеценко О.П., в свою чергу, в судовому засіданні звернувся з відповідним клопотанням стосовно встановлення місця проживання зазначених в протоколі свідків, з метою здійснення їх виклику в судове засідання для надання пояснень. Апеляційний суд вирішив заявлене клопотання задовольнити, судове засідання було перенесено на 25 січня 2022 року.

17 грудня 2021 року було направлено запит щодо доступу до персональних даних до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області з метою встановлення інформації про зареєстроване місце проживання свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак згідно відповіді, яка надійшла на адресу апеляційного суду, встановити відповідну інформацію неможливо, оскільки необхідно вказати ідентифікуючі дані фізичних осіб (дата народження або паспорт ГУ). Зазначені відомості в матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим відсутня можливість виклику відповідних свідків.

В судовому засіданні 25 січня 2022 року апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили оскаржувану постанову скасувати.

Дослідивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, в тому числі свідків, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями та відеозаписом.

Апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями ст. 130 ч. 2 КУпАП, відповідальність наступає у випадку повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 443945, ОСОБА_1 23 листопада 2020 року близько 19 год. 02 хв. в Одеській області, Овідіопольського району, смт. Великодолинське по вул. Соборна, кут вул. Чорноморська, рухався в бік с. Молодіжне, керував транспортним засобом «Subaru», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Однак згідно пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наданих безпосередньо в судовому засіданні, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції не складався, зазначені в протоколі свідки не залучалися та взагалі були відсутні під час вищезазначених подій 23 листопада 2020 року. Разом з тим, слід зазначити, що свідки вказані в протоколах, відсутні також на відеозаписах з нагрудних камер, наданих працівниками поліції, та відсутня можливість встановити інформацію щодо реєстрації місця проживання останніх, з метою виклику в судове засідання для надання пояснень по справі, оскільки недостатньо зазначених в протоколі даних. З вказаного відеозапису вбачається лише пояснення ОСОБА_5 стосовно неможливості поїхати в медичних заклад для проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначаючи, що йому необхідно перепаркувати транспортний засіб. Також слід зазначити, що вказаний відеозапис на моменті переслідування закінчується та починається знову саме з моменту вже фіксування відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тобто не відображає в повній мірі всі обставини справи.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 443993, 23 листопада 2020 року близько 19 год. 02 хв. ОСОБА_5 керував транспортним засобом «Subaru», номерний знак НОМЕР_2 Одеській області, Овідіопольського району, смт. Великодолинське по вул. Соборна, кут вул. Чорноморська, рухався в бік с. Молодіжне, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, котрий завчасно подав звуковий сигнал спеціального червоного сигналу повороту, не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі, чим порушив п. 2.4 ПДР. Вказане підтверджується відеозаписом наявним в матеріалах справи, на якому зафіксовано момент подачі працівниками поліції відповідного сигналу та відсутність в ОСОБА_5 будь-якої реакції на дії поліції, а саме зупинки транспортного засобу, та не спростовується апелянтом в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідальність наступає у випадку невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

При цьому, згідно довідки, наявної в матеріалах справи ОСОБА_5 було притягнено до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року було визнано виним ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення, в тому числі позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, на момент вчинення вищезазначеного правопорушення, яке було кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 130 КУпАП зазначену постанову скасовано не було, тобто працівниками поліції дії ОСОБА_5 повинні були бути кваліфіковані за ст. 126 ч. 4 КУпАП, однак вищезазначене не було взято до уваги працівниками поліції та відповідно судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року, який мав можливість повернути матеріали справи для належного дооформлення в частині ст. 130 ч. 2 КУпАП. При цьому поза межами дослідження суду першої інстанції залишилось питання щодо стану виконання вищевказаної постанови суду, оскільки це впливає на кваліфікацію вчиненого діяння.

Таким чином, необхідність проведення додаткової перевірки та усунення недоліків оформлення відповідних матеріалів, об`єктивно підтверджується суперечливим характером інформації, яка міститься в матеріалах справи та неповно наданим відеозаписом. Зокрема, не можливо без додаткової перевірки встановити чи пропонувалося ОСОБА_5 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, чи залучалися вказані в протоколі свідки під час відмови останнього від проходження відповідного огляду в закладі охорони здоров`я та чи взагалі вони були присутні на місці зупинки транспортного засобу «Subaru», номерний знак НОМЕР_1 . Разом з тим, в матеріалах справи також відсутні пояснення свідків, котрі своїми підписами наявними в протоколі нібито засвідчили відмову ОСОБА_5 від проходження огляду. Таким чином, з метою дотримання принципів та основних засад національного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість визначення обставин справи без належного їх оформлення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно матеріалів справи, а саме протоколу серії ДПР 18 № 443945, адміністративне правопорушення було вчинено 23 листопада 2020 року. Згідно супровідного листа, матеріали вказаної справи було направлено на адресу Овідіопольського районного суду Одеської області 27 листопада 2020 року, протоколом від 27 листопада 2020 року було розподіллено на суддю Кириченко П.Л. та постановою від 01 лютого 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте лише 17 листопада 2021 року на адресу Овідіопольського районного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на вищевказану постанову. 22 листопада 2021 року вказані матеріали справи надійшли на адресу апеляційного суду та, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно належного повідомлення останнього щодо дати та часу розгляду справи та в свою чергу підтвердження вручення ОСОБА_1 відповідної постанови, ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_5 щодо поновлення пропущеного строку задоволено, відкрито провадження та справу призначено до розгляду.

Однак апеляційний суд також враховує той факт, що згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП в редакції на момент вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті. З матеріалів справи вбачається, що адміністративні правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , вчинено 23 листопада 2020 року, справа надійшла до Овідіопольського районного суду Одеської області 27 листопада 2020 року, а постанова Овідіопольського районного суду Одеської області була прийнята 01 лютого 2021 року, хоча і в межах строку на притягнення до відповідальності, проте без дотримання вимог процесуального закону, а тому усунення виявлених недоліків при оформленні матеріалів, яке не було усунуто судом першої інстанції не може бути усунуто судом апеляційної інстанції, оскільки строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП сплив (а закон, який збільшує строк накладення адміністративного стягнення зворотної сили не має) , що свідчить про існування підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 лютого 2021 року - скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дришлюк