Єдиний унікальний номер №943/2061/21
Провадження №3/943/5/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 029172 від 25.10.2021 року, ОСОБА_1 25.10.2021 року о 03.35 год. в м. Буськ, вул. Львівська автодорога Т-1806 Золочівського району керував автомобілем «TOYOTA LAND Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у медичному закладі, а також на місці зупинки, що зафіксовано на технічний засіб, а саме боді камеру, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення.

Захисник Скоробогатий М.В. у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення спровоковано ситуацію, в якій водій керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції мали достатній час та можливість запобігти такому правопорушенню, оскільки заздалегідь, приблизно за 1,5 години отримали повідомлення про можливе перебування водія автомобіля у стані алкогольного сп`яніння ще до керування таким автомобілем. Крім того, працівниками поліції, доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проведення огляду на предмет встановлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, такий огляд проведено лікарем, про що свідчать відповідні документи, однак при наявності висновку медичної установи про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, працівниками поліції складено протокол за відмову від проходження огляду з метою виявлення факту перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, вислухавши позицію захисника, суд дійшов висновку, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частинами 1-5 ст. 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння та виявлення такого стану регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Аналогічні норми передбачені «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

В судовому засіданні було допитано як свідка працівника поліції ОСОБА_2 , який складав матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 суду повідомив, що перебував у складі екіпажу поліції на чергуванні. Під час несення служби було отримано повідомлення на «102» про те, що на заправці «ОККО» в м. Буськ по вул. Львівській водій автомобіля перебуває в стані сп`яніння. З даного приводу він спілкувався з очевидцем, який не назвався та розповів, що водій з компанії співає, танцює, а також на телефон скинув відеозапис. Вони деякий час почекали, а згодом зупинили водія вказаного автомобіля, коли той рухався по автодорозі. На пропозицію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився, погодився їхати в лікарню. В лікарні, під час огляду водій відмовився продувати алкотестер. Після огляду лікарем було видано висновок. Після цього на водія було складено протокол за відмову від проходження огляду на предмет виявлення стану сп`яніння. Дії було кваліфіковано як відмова від проходження огляду, оскільки водій відмовився продувати алкотестер в лікарні.

В судовому засіданні також досліджено матеріали справи, які надійшли з Відділу поліції № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 029172 від 25.10.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 «від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у медичному закладі а також на місці зупинки, що зафіксовано на технічний засіб, а саме боді камеру, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху»,

- рапорт від 25.10.2021 року складений поліцейським СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Качмаром І.Г., відповідно до якого на службовий планшет було отримано повідомлення про те, що в м. Буськ на АЗС «ОККО» водій автомобіля «TOYOTA LAND Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в стані сп`яніння. Почекавши, коли водій почне рух о 03.35 год. на автодорозі Т-1806 автомобіль було зупинено. Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки водій відмовився та погодився пройти такий в медичному закладі. Черговим лікарем Буської ЦРЛ по зовнішніх ознаках було складено висновок, що водій перебуває в стані сп`яніння,

- рапорт від 25.10.2021 року помічника чергового ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, з якого вбачається, що 25.10.2021 року о 02.44 год. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що в м. Буськ, АЗС «ОККО» водій автомобіля Тойота Ланд Крузер, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та перебуває на АЗС,

- направлення на огляд водія з метою встановлення стану сп`яніння в Буську ЦРЛ від 25.10.2021 року, складене о 04.10 год.,

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, складений 25.10.2021 року о 04.15 год., відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння,

- диск із відеозаписами, згідно яких автомобіль знаходиться на заправ очній станції, поліцейські очікують рух автомобіля, процес спілкування з водієм, який погодився їхати для проведення огляду у медичний заклад. Процес перебування у медичному закладі.

Крім того, захисником в судовому засіданні було долучено копії документів, отриманих на адвокатський запит у КНП «Буська ЦРЛ».

Зокрема:

- копія направлення на огляд водія з метою встановлення стану сп`яніння в Буську ЦРЛ від 25.10.2021 року, яка містить розбіжності з ознаками сп`яніння, зафіксованими в направленні, що міститься в матеріалах справи,

- копія акту огляду водія з метою виявлення стану сп`яніння, у якому зазначено діагноз «алкогольне спяніння»,

- копія відповіді з Буської ЦРЛ, з якої вбачається, що стан сп`яніння було встановлено на підставі акту огляду.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Законом не передбачено право суду змінювати кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, суд відзначає, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії»), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (рішення у справі «Лучанінова проти України»).

У справі «Малофєєва проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений частиною другою статті 53 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

За вказаних обставин, суд позбавлений можливості за власною ініціативою кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, судом враховується позиція захисника про те, що працівниками поліції з метою фіксації правопорушення, тривалий час очікувалось, поки ОСОБА_1 сяде за кермо автомобіля та розпочне рух, в той час як основними завданнями поліції у відповідності до вимог Закону України «Про національну поліцію», є попередження та профілактика правопорушень. Що в даному випадку відповідає критеріям провокації правопорушення.

На підставі ст. 252 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед іншого вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності усі докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення та доводи захисника, вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме порушення вимог п. 2.5 ПДР України, про що зазначено у протоколі, не підтверджений належними і допустимими доказами при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП України, суддя -

постановив :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Б. М. Журибіда