Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/40/22
Провадження № 3/382/106/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП),

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення № 63459581 від 10.01.2022 року державний виконавець вказав, що ОСОБА_1 , згідно розрахунку державного виконавця, станом на 31.12.2021 року утворив заборгованість по аліментах, стягнутих на користь ОСОБА_2 , на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 серпня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, згідно судового наказу № 382/1074/20, виданого 28.08.2020 року Яготинським районним судом Київської області, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та складає 39708 гривень 71 коп. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що він працевлаштувався на нову роботу у вересні 2021 року та почав отримувати дохід за цим новим місцем роботи. Він звертався до виконавчої служби щодо проведення відрахування аліментів із його доходу за новим місцем роботи, однак виконавча служба не відреагувала. Доказів такого звернення він надати не може. Протокол про адміністративне правопорушення він отримав 16.01.2022 року. Добровільно не сплачував аліменти з липня 2021 року, вважаючи, що це питання має вирішувати виконавча служба, а також зазначаючи, що грошові кошти йому були необхідні на інші цілі, зокрема, погашення позики. Просив суд не притягувати до відповідальності, оскільки це ймовірно призведе до його звільнення з роботи.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 станом на 31.12.2021 року не сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим виникла заборгованість по аліментах, стягнутих на користь ОСОБА_2 , на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 серпня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, згідно судового наказу № 382/1074/20, виданого 28.08.2020 року Яготинським районним судом Київської області, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та складає 39708 гривень 71 коп., за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на дитину, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на дитину, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно судового наказу № 382/1074/20, виданого 28.08.2020 року Яготинським районним судом Київської області, стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 26 серпня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 10).

03.11.2020 року старшим державним виконавцем Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренком О. В. відкрито виконавче провадження № 63459581 з виконання судового наказу (а. с. 3).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з липня 2021 року по грудень 2021 року складає 39708 грн 71коп. (а. с. 8-9 на звороті).

З цього розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 судове рішення про стягнення з нього аліментів перестав виконувати, не сплативши з липня 2021 року жодного щомісячного платежу.

Вказані обставини не спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, доведена доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, які не спростовані ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 не заперечує несплату аліментів протягом більше ніж шести місяців. Жодних доказів сплати аліментів станом на день отримання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді ОСОБА_1 не надав. Відповідно до наданої довідки про доходи з вересня по грудень 2021 року мав нарахований дохід 56 561,09 грн. Зазначив, що інших дітей на утриманні він не має.

Посилання ОСОБА_1 у якості підстави не сплачувати аліменти на те, що він працевлаштувався на нову роботу у вересні 2021 року та почав отримувати дохід за цим новим місцем роботи, а також на те, що він звертався до виконавчої служби щодо проведення відрахування аліментів із його доходу за новим місцем роботи, однак виконавча служба не відреагувала, суд оцінює критично. Відповідних доказів звернення до виконавчої служби ОСОБА_1 не надав. Згідно із розрахунком, що міститься у матеріалах справи, аліменти ним не сплачувалися ще з липня 2021 року. Будь-яких об`єктивних причин для несплати аліментів ОСОБА_1 не навів. Твердження ОСОБА_1 про те, що він добровільно не сплачував аліменти, вважаючи, що це питання має вирішувати виконавча служба, є безпідставним, оскільки відповідне судове рішення про стягнення з нього аліментів набрало законної сили, а відтак підлягало обов`язковому виконанню. При цьому, таке твердження свідчить про небажання ОСОБА_1 сплачувати аліменти добровільно, фактично перекладаючи цей свій обов`язок на виконавчу службу, а також про намагання уникнути відповідальності за несплату аліментів. Посилання ОСОБА_1 на те, що грошові кошти йому були необхідні на інші цілі, зокрема, погашення позики, а також адресоване суду прохання не притягувати його до відповідальності, оскільки це ймовірно призведе до його звільнення з роботи, суд розцінює як намагання ОСОБА_1 поставити свої інтереси вище, ніж права та інтереси дітей.

В статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української PCP від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частинами першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, враховуючи, що одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини та враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, вважаю, що стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП і є домірним скоєному.

Оскільки ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій він звільняється від сплати судового збору (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді 120 (сто двадцять) годин суспільно-корисних робіт.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя М. М. Нарольський