ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3259/21 Головуючий в 1 інст. Дмитрієва М.М.
Провадження № 33/807/89/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Д.М. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування всіма транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 30 травня 2021 року, о 04 годині 13 хвилин, ОСОБА_1 у м. Запоріжжя, по вул. Культурна, буд. 116, керував транспортним засобом «Nissan Altima», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатору «Drager Alcotest 6820», результат 0,51 проміле, висновок № 1180, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Пузін Д.М. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що працівником поліції було порушено порядок оформлення матеріалів огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки інспектором не надавалось направлення на огляд. В матеріалах справи відсутній сертифікат на спеціальний технічний засіб «Драгер».

Судом не встановлено в саме який час було зупинено ОСОБА_1 і складено проткало за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає також, що відеозапис працівників поліції є недопустимим доказом через те, що останній не є безперервним.

Просить апеляційний суд скасувати постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, а провадження за справою закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Пузін Д.М. не з`явились, від захисника надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без їх участі в судовому засіданні апеляційного суду.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суддя місцевого суду дотримався в повному обсязі, оскільки проаналізував усі докази у їх сукупності, та дав їм належну оцінку.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_1 під час судового засідання в суді першої інстанції свою вину не визнав.

Незважаючи позицію невизнання вини обвинуваченим, винуватість останнього підтверджується сукупністю доказів, які місцевим судом було надано оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №266113 (а.с.1), яким звинувачено водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9а ПДР України; роздруківкою з «Драгер» (а.с.3), яким встановлено результат огляду водія - 0,51 проміле; актом огляду водія та направленням (а.с.4-5), якими встановлено, що у водія були ознаки алкогольного сп`яніння і те, що останній на місці зупинки пройшов огляд; відеозаписом порушення, яким показано, що водій погодився на проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та був згодний з результатами.

Апеляційний суд вважає, що вказані докази, які були покладені в основу винуватості обвинуваченого не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції, оскільки вони підтверджують факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними.

Зокрема, доводи, що в матеріалах відсутній сертифікат на технічних засіб «Драгер», адже відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735) не передбачено долучення вказаного сертифікату до матеріалів про адміністративне правопорушення.

Вказаною інструкцією передбачено лише те, що на вимогу водія інспектор поліції надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відеозаписом порушення встановлено, що обвинувачений під час події не виявляв бажання та не заявляв клопотання про надання такого документу.

Вказаний довід в апеляційній скарзі є лише формальним способом захисту для уникнення обвинуваченого від адміністративного стягнення.

Щодо відсутності безперервності відеозапису події, апеляційний суд встановив, що дійсно відеозаписи не мають безперервний формат.

Однак вказаний недолік на час розгляду справи усунути неможливо, адже відповідно до п. 3 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 визначає, що строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб, а позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо фактичних обставин справи, висловлена лише під час апеляційного перегляду, тобто майже через три місяці.

Натомість наявний відеозапис свідчить про те, що під час події водій мав ознаки алкогольного сп`яніння. Пройшов огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду склав - 0,51 проміле, що перевищує допустиму норму алкоголю. Від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я відмовився.

Зафіксовані обставини повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, а тому доказ у вигляді відеозапису є допустимим і належним.

Інші доводи сторони захисту є лише формальними та не несуть підстав для скасування судового рішення в справі.

Апеляційні суди неодноразово в своїй практиці наголошували, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Доводи апеляційної скарги захисника зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 - 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Пузіна Д.М., залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2021 року, в частині якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/3859/21