ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/23217/21

Пров. №3/766/1706/22

03.02.2022 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Корольчук Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

В протоколі серії ДПР18 №270931 від 10.11.2021 року зазначено, що 10.11.2021 року о 02-54 год. в м. Херсоні по вул. Перекопська 173 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом на вимогу працівника поліції про зупинку т/з завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоно-синього кольору не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі д/н НОМЕР_2 на вул. Залаегерсег 4 шляхом блокування автомобіля, чим порушив вимоги п. 3.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУПАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки та оголошенням на офіційному сайті суду. Заяви про відкладення судового засідання не подав.

Наведене, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- рапорт інспектора поліції Нічога В. від 10.11.2021 року, в якому зазначено, що під час патрулювання екіпаж «Яхта-301» помітив т/з Камаз д/н НОМЕР_3 у якого не працював лівий задній габаритний сигнал та був неосвітлений задній номерний знак в темну пору доби. Після зупинки вказаного т/з було встановлено водія ОСОБА_1 .

Інших доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Тобто, при вирішенні справ даної категорії встановленню підлягає факт порушення Правил дорожнього руху, про що свідчать і роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Так, згідно п. 3 зазначеної постанови, при розгляді таких справ слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3.2 Правил дорожнього руху, що виразилося в тому, що він керуючи транспортним засобом на вимогу працівника поліції про зупинку т/з завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоно-синього кольору не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі д/н НОМЕР_2 на вул. Залаегерсег 4 шляхом блокування автомобіля.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився надати пояснення.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні ОСОБА_1 , проте він у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

При прийнятті рішення суд враховує наступне.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно пункту 3.2 Правил дорожнього руху України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

У рапорті інспектора поліції Нічого В., який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку т/з завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоно-синього кольору, або про те, що він не надав дорогу транспортному засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом і не забезпечив безперешкодний проїзд. А зазначено лише про те, що у т/з Камаз д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 не працював лівий задній габаритний сигнал та був неосвітлений задній номерний знак в темну пору доби.

Також, суд звертає увагу на те, що обов`язок водіїв механічних транспортних засобів зупинитися на вимогу поліцейського передбачений пунктом 2.4 Правил дорожнього руху України, а не пунктом 3.2, як це зазначив інспектор патрульної поліції Нічога В. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №270931 від 10.11.2021 року.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення протиправних дій суду надано не було.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили_________2022 року.

СуддяН. В. Корольчук