Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1751/21
Провадження № 3/483/1/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2022 року м. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Шевиріна Т.Д.

за участю секретаря судових засідань Данилової А.Г.,

прокурора Ніконової К.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Михайленко Н.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді міського голови Очаківської міської ради Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

13 жовтня 2021 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшли протоколи № 34-03/837 від 04 жовтня 2021 року (справа №483/1751/21, провадження №3/483/1/2022), № 34-03/838 від 04 жовтня 2021 року (справа №483/1752/21, провадження №3/483/2/2022), № 34-03/839 від 04 жовтня 2021 року (справа №483/1753/21, провадження №3/483/3/2022), 34-03/840 від 04 жовтня 2021 року (справа №483/1753/21, провадження №3/483/4/2022), 34-03/841 від 04 жовтня 2021 року (справа №483/1755/21, провадження №3/483/5/2022), 34-03/842 від 04 жовтня 2021 року (справа №483/1756/21, провадження №3/483/6/2022) про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 , що складені головним спеціалістом другого відділу перевірок Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З урахуванням того, що судом одночасно відносно ОСОБА_1 розглядаються 6 справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, вважаю за необхідне об`єднати їх в єдине провадження та присвоїти їм єдиний номер №483/1751/21, провадження №3/483/1/2022.

За змістом вказаних протоколів, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, обіймаючи посаду Очаківського міського голови, 17 вересня 2020 року, перебуваючи у приміщені Очаківської міської ради, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час підписання розпорядження № 160 від 17 вересня 2020 року «Про преміювання працівників Очаківської міської ради та її виконавчого комітету, виконавчих органів», яким встановив премію,зокрема собі, як міському голові.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Очаківського міського голови, 17 вересня 2020 року, перебуваючи у приміщені Очаківської міської ради, всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав розпорядження № 160 від 17 вересня 2020 року «Про преміювання працівників Очаківської міської ради та її виконавчого комітету, виконавчих органів», яким встановив премію, зокрема собі, як міському голові.

Крім того, ОСОБА_1 обіймаючи посаду Очаківського міського голови, 05 листопада 2020 року перебуваючи у приміщені Очаківської міської ради, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час підписання розпорядження № 177 від 05 листопада 2020 року «Про преміювання працівників Очаківської міської ради та її виконавчого комітету, виконавчих органів», яким встановив премію,зокрема собі, як міському голові.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Очаківського міського голови, 05 листопада 2020 року, перебуваючи у приміщені Очаківської міської ради, всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав розпорядження № 177 від 05 листопада 2020 року «Про преміювання працівників Очаківської міської ради та її виконавчого комітету, виконавчих органів», яким встановив премію, зокрема собі, як міському голові.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Очаківського міського голови, 24 грудня 2020 року, перебуваючи у приміщені Очаківської міської ради, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час підписання розпорядження № 205 від 24 грудня 2020 року «Про преміювання працівників Очаківської міської ради та її виконавчого комітету, виконавчих органів», яким встановив премію,зокрема собі, як міському голові (протокол №34-03/841).

За тими ж обставинами та такою самою кваліфікацією складений протокол №34-03/842 від 04 жовтня 2021 року.

Прокурор в судовому засіданні обвинувачення підтримала, просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, винним себе не визнав та пояснив, що вдруге обраний на посаду міського голови. Рішенням Очаківської міської ради №8 від 04 грудня 2020 року міська рада делегувала йому повноваження щодо визначення розміру премій, що мають виплачуватися йому, як голові. Вказане рішення ніким не було оскаржено і по теперішній день є чинним. Під час прийняття зазначеного рішення він під відеозапис заявив про наявність у нього конфлікту інтересів, тобто дотримався всіх вимог антикорупційного законодавства. Крім того, до 2020 року він неодноразово підписував аналогічні розпорядження, з приводу чого жодних зауважень від контролюючих органів не надходило.

Захисник під час розгляду справи заявила клопотання про закриття провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а також надала копії аналогічних розпоряджень за період з 2015 по 2020 роки. Крім того, пояснила, що реальний конфлікт інтересів був відсутній, оскільки ОСОБА_1 діяв в межах повноважень. Так, профільний комітет призначає розмір премії, а ОСОБА_1 у відповідності до рішення Очаківської міської ради № 8 від 04 грудня 2020 року підписує розпорядження на виплату.

Заслухавши пояснення захисника та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшла такого.

За змістом статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Виходячи з аналізу загальних положень Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктивна сторона, як корупційного правопорушення, так і правопорушення, пов`язаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань, і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому, якщо мова йде про конфлікт інтересів, то він повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП щодо підстав адміністративної відповідальності, у сукупності з приписами Закону України «Про запобігання корупції», суд зазначає, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог законодавства стосовно запобігання корупції та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча стаття 28 Закону України «Про запобігання корупції», про порушення вимог якої зазначено в адміністративному протоколі стосовно ОСОБА_2 , передбачає обов`язок особи повідомляти про наявність у нього потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП настає лише за умови прийняття рішення в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Аналіз термінів потенційний інтерес та реальний інтерес, які містяться у ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року №126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто, відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до п.1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 вересня 2017 року №839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів.

Наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів під час підписання розпоряджень щодо встановлення та виплати премій, слід виходити із встановлених в порядку ст.280 КУпАП обставин справи та відповідних нормативно-правових актів, що регламентують порядок виплати премій працівникам Очаківської міської ради.

Під час судового розгляду встановлено, що в Очаківській міській раді наявний колективний договір, який зареєстрований в УСЗН Очаківської міської ради, а за змістом положення про преміювання та надання матеріальної допомоги посадовим особам, службовцям та працівникам апарату Очаківської міської ради та її виконавчим комітетам, саме на міського голову покладено обов`язки щодо преміювання.

Щодо наявності підпису ОСОБА_1 в розпорядженнях, то слід зазначити, що це розпорядження також стосувалося інших осіб щодо преміювання, а тому він як голова міської ради мав обов`язок підписувати таке розпорядження.

В даному випадку також слід звернути увагу на приписи статті 62 Конституції України, де обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи, повинні тлумачитись на її користь.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з корупцією, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень, однак повноваження сторони обвинувачення не є безмежними та не повинні використовуватися свавільно, тобто без обґрунтування та жодних логічних пояснень.

Так, за прецедентною практикою Європейського суду з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення», вжите в тексті статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Європейська конвенція), підлягає автономному тлумаченню (пункт 81 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року («Engel and others v. The Netherlands»). В цьому рішенні Європейський суд вперше вказав на принцип автономного тлумачення поняття «обвинувачення», сформулювавши критерії, які мають бути проаналізовані при вирішенні цього питання (тест Енгеля).

Так, визначення того, чи можна висунуте особі обвинувачення, яке національним законом віднесено до сфери дисциплінарних або адміністративних проступків, вважати кримінальним в розумінні статті 6 Європейської конвенції слід здійснювати за таким критеріями: чи визнається діяння злочином в національному законі, чи поширюється норма закону, якою встановлена відповідальність за таке діяння, на невизначене коло осіб, а також застосувати критерій правових наслідків, тобто оцінити форму та тяжкість правових наслідків в разі вчинення такого діяння.

У своїй практиці, в тому числі у справах «Швидка проти України» (рішення від 30 жовтня 2014 року) та «Гурепка проти України» (рішення від 06 вересня 2005 року) Європейський суд розглядав обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення на предмет дотримання гарантій статті 6 Європейської конвенції.

З урахуванням викладеного, а також того, що обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 та ч. 2 статті 172-7 КУпАП за колом осіб та за ступенем тяжкості покарання, яке загрожує особі в разі визнання її винною, може розглядатися як кримінальне в розумінні Європейської конвенції, суд перевіряє процедуру притягнення особи до відповідальності на предмет дотримання гарантій статті 6.

Так, частиною 2 зазначеної статті Європейської конвенції, зокрема, гарантовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вказане свідчить про те, обвинувачення у вчиненні правопорушень, передбачених 1 та ч. 2 статті 172-7 КУпАП, носить характер кримінального, а тому суд зобов`язаний ретельно перевірити процедуру притягнення особи до відповідальності, в тому числі наявність ознак, зазначених у підозрі.

Вважаючи, що надані докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених 1 та ч. 2 статті 172-7 КУпАП, суд виходить з такого.

Оцінюючи долучені до протоколу докази щодо їх достовірності, належності, достатності та узгодженості між собою, суд перевіряє, чи була дотримана встановлена законом процедура їх отримання, тобто чи були дотримані процесуальні гарантії прав особи, які б унеможливлювали свавілля з боку держави.

Використовуючи принцип доведення поза розумним сумнівом, а також закладений в кримінальному праві принцип тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоведеність події правопорушення та вини ОСОБА_1 у їх вчиненні належними, допустимими і достатніми доказами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Об`єднати в одне провадження справу № 483/1751/21, провадження № 3/483/1/2022, № 483/1752/21, провадження № 3/483/2/2022, № 483/1753/21, провадження № 3/483/3/2022, № 483/1754/21, провадження № 3/483/4/2022, № 483/1755/21, провадження № 3/483/5/2022, № 483/1756/21, провадження № 3/483/6/2022 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, визначивши єдиний номер справа № 483/1751/21, провадження № 3/483/1/2022.

Справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити за недоведеністю події правопорушення та вини ОСОБА_1 у їх вчиненні.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя: