Справа № 618/40/22
Провадження № 3/618/10/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року суддя Дворічанського районного суду Харківської області Гніздилов Ю. М., розглянувши в залі суду в смт Дворічна справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

11 січня 2022 року о 11 год 15 хв в магазині з реалізації продовольчих та непродовольчих товарів ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перед початком зміни не проводиться температурний скринінг працівників, не дотримуються вимоги щодо відповідного тимчасового маркування біля місць потенційного скупчення людей з метою дотримання дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м; не забезпечено централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни) з кришками, що є порушенням Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганння поширення та території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09 грудня 2020 року, п.п. 1,5,8 «Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)», затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09 травня 2020 року; ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно 11 січня 2022 року о 11 год 15 хв в магазині з реалізації продовольчих та непродовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перед початком зміни не проводиться температурний скринінг працівників, не дотримуються вимоги щодо відповідного тимчасового маркування біля місць потенційного скупчення людей з метою дотримання дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м; не забезпечено централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни) з кришками. В скоєному щиро розкаялася, просила взяти до уваги обставини справи та звільнити її від адміністративної відповідальності, зазначивши при цьому, що відразу всі порушення усунула, а її дії не спричинили значної шкоди здоров`ю та життю громадян та не порушили права інших осіб. Також просила врахувати, що на її утриманні перебуває чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю І групи. Крім того, порушила умови карантину вперше та запевнила суд, що більше таких дій вчиняти не буде.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , полягає в порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», усталена практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, тому суд їх визнає належними, допустимими та достатніми і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, як порушення особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Крім пояснень ОСОБА_1 , факт вчинення нею адміністративного правопорушення підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 11 січня 2022 року;

-листом-опитувальником з дотримання суб`єктами господарювання (заклади торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами) обмежувальних протиепідемічних заходів, визначених Постановою КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236, рішень органів місцевого самоврядування та протиепідемічних заходів, затверджених постановами головного державного санітарного лікаря України;

-витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

-відеозаписом.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП порушення особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з малозначністю стверджуючи, що порушення правил карантину є грубим порушенням встановленого постановою КМУ порядку та має підвищену суспільну небезпеку, особливо в світлі останніх подій, пов`язаних з швидкістю поширення вказаного захворювання, суд, однак, бере до уваги, що європейський вектор руху України обумовлює удосконалення національного законодавства та стандартів роботи судових і правоохоронних органів в напрямку реалізації загальнолюдського принципу гуманізму.

Відповідно до статті 61 Основного Закону України, юридична відповідальність має індивідуальний характер, що певною мірою і реалізується у відповідних статтях глав 2 і 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що регламентують притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення стягнення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , передбаченою ст. 34 КУпАП, є щире розкаяння. Обставин, що обтяжують її відповідальність, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 9 КУпАП, що регламентує поняття адміністративного правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_1 скоїла правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою та може призвести до тяжких наслідків у вигляді поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Враховуючи викладене вище, дані про особу правопорушника, згідно з якими вона за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю І групи, вчинила адміністративне правопорушення вперше, щиро розкаялася, відразу усунула всі вчинені нею порушення, а її дії не спричинили великої суспільної небезпеки, не заподіяли шкоди громадським або державним інтересам, здоров`ю чи життю громадян, не порушили права інших осіб, суд вважає, що для виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та попередження вчинення нею нових правопорушень достатньо обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд вважає, що таке звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення та оголошення їй усного зауваження, в цьому конкретному випадку є доцільним, а також є важливим засобом реалізації судом принципу гуманізму та індивідуалізації відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що провадження у вказаній справі слід закрити за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, судовий збір, передбачений нормою ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись у відношенні неї усним зауваженням.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 10-денний строк з дня її винесення через Дворічанський районний суд Харківської області.

Суддя Ю. М. Гніздилов