Справа № 443/1360/21 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 33/811/1844/21 Доповідач: Урдюк Т.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Чорненького Я.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Чорненького Ярослава Богдановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 1 грудня 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12 серпня 2021 о 20 год. 00 хв. між населеними пунктами с. Заліски та с. Жирова, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах із порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager» та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Чорненький Я.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 1 грудня 2021 року та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №105378 від 12 серпня 2021 року складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у такому не зазначено дії ОСОБА_1 як водія транспортного засобу щодо ухилення від огляду.

Стверджує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути належним доказом у справі, оскільки ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння не проходив.

Зазначає, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть братися до уваги, оскільки вказані свідки не були допитані у судовому засіданні.

Стосовно наявного у матеріалах справи відеозапису то такий, на думку апелянта, є неналежним доказом, оскільки містить лише часткові фрагменти події. При цьому відмова від проходження ОСОБА_1 огляду у медичному закладі на даному відеозаписі не зафіксована.

Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, у таке не з`явився.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Чорненький Я.Б. у судовому засіданні підтримав свої апеляційні вимоги та просив апеляційну скаргу задовольнити. Проти розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 не заперечив.

Заслухавши пояснення адвоката Чорненького Я.Б., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ОБ №105378 від 12 серпня 2021 року (а.с. 3) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_4 були: запах із порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівник поліції пропонував ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, однак останній від проходження такого огляду відмовився, відтак твердження апелянта про те, що ОСОБА_4 відмовився лише від проведення його огляду поліцейським не ґрунтуються на матеріалах справи

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказами у справі, оскільки свідки в судовому засіданні не допитувались, апеляційний суд до уваги не приймає та зазначає, що виходячи з вимог ст. 272, п. 5 ч.1 ст. 278 КУпАП допит свідків в судовому засіданні не є обов`язком судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані на місці події, узгоджуються з фактичними обставинами події та іншими доказами, що містяться в матеріалах справи. Дані про вказаних свідків внесені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №105378 року та засвідчені їхніми підписами.

З огляду на викладене, підстави вважати письмові пояснення свідків неналежними доказами у справі у апеляційного суду відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що під час висловлення поліцейським вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмови останнього від проходження такого огляду поліцейським застосовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, сам відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому вимоги, встановлені ч. 2 ст. 266 КУпАП, працівниками поліції було дотримано.

При цьому хоч наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним, водночас на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання апелянта на незаконність складення акту огляду на стан сп`яніння не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки відповідно до п. 10 Інструкції №1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема, на місці зупинки, то у відповідній графі акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що такий огляд не проводився, що відповідає вимогам Інструкції №1452/735.

Стосовно викладеної суддею місцевого суду фабули адміністративного правопорушення, яке вміняється ОСОБА_1 , то така, на переконання апеляційного суду, відповідає фабулі, викладеній у протоколі серії ОБ №105378 від 12 серпня 2021 року; фактичних обставин справи суддя не змінював. А тому доводи про упередженість судді щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свого підтвердження не знайшли.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 1 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу його адвоката Чорненького Ярослава Богдановича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк