ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бідашко О.Є., подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 грн. в дохід держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 09.11.2021 р. об 11 год.35 хв. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Січових Стрільців, 6 в м. Чернівці з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова). Від проходження огляду, у встановленому Законом порядку, водій відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

На вказану постанову суду захисник Бідашко О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2021 року, а провадження у справі №725/7999/21 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що постанова районного суду є незаконною та такою, яка була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суддею неповно та однобічно з`ясовано фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в її матеріалах доказам.

Також, на думку апелянта, суд не в повній мірі дослідив усі обставини,

які мають значення для постановлення судового рішення, внаслідок чого безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що працівники поліції не доставили ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для його огляду, що суперечить п.6,7

Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.20008р. №1103.

Також вказував на те, що в порушення п.8 вказаного Порядку, поліцейськими не

ЄУНСС: 725/7999/21

НП:33/822/49/22 Головуючий у І інстанції:Скуляк І.А.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий в апеляційній ін-ції: Потоцький В.П.

було залучено двох свідків для підтвердження відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Зазначив і те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, що є порушенням ч.1 ст.266 КУпАП.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бідашко О.Є., будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися та про причини свої неявки суд не повідомили, що у відповідності до ст.294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить такого.

Згідно зі ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з матеріалів справи, районний суд повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №326904 від 09.11.2021 року, дані якого свідчать про те, що ОСОБА_1 09.11.2021 р.

об 11 год. 35 хв. керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Січових Стрільців, 6 в м. Чернівці з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова). Від проходження огляду, у встановленому Законом порядку, водій відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Обставини, зазначені в протоколі, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписами із нагрудної камери працівників поліції (а.с.6- диск), на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 09.11.2021 року за участю ОСОБА_1 .

Так, із вказаного відеозапису вбачається, що працівниками поліції в повному обсязі було дотримано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду, затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Як вбачається із вказаного відеозапису, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення п.2.3.В ПДР України. В ході спілкування з водієм та складання щодо нього адміністративних матеріалів у працівників поліції виникла підозра про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, вони запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, попередньо озвучивши йому ознаки такого сп`яніння. Однак, на законну вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився, а тому працівники поліції, як того вимагає ч.3 ст.266 КУпАП, запропонували йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що він теж відмовився.

Таким чином аналіз наказних доказів, у своїй сукупності, свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено вимоги чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 не було доставлено до найближчого закладу охорони здоров`я, є безпідставними, так як ст.266 КУпАП не містить обов`язку доставляти водія до медичного закладу у випадку його відмови від проходження огляду.

Хибною є позиція апелянта з приводу того, що статтею 266 КУпАП передбачено наявність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду, оскільки у вказаній статті зазначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У даному випадку під проведенням огляду розуміється, як згода на проведення огляду, так і відмова від його проведення.

Посилання апелянта на те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення є необґрунтовані, оскільки з переглянутого відео чітко видно, що поліцейські при складанні адміністративних матеріалів за порушення ПДР України запідозрили у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, які назвали йому, як того вимагає закон і запропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння у визначеному законом порядку. Про вказане не заперечувалося і апелянтом в поданій ним апеляційній скарзі.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що його довірителя в порушення вимог ст.266 КУпАП не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Зокрема, як видно із відеозапису подій, що поліцейський після відмови водієм пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку повідомив йому, що ОСОБА_1 не має права керувати транспортним засобом і запропонував йому знайти знайомого водія, який зможе забрати його автомобіль. На що ОСОБА_1 погодився та подзвонив знайомому, який невдовзі приїхав і сів за кермо його автомобіля.

Інші посилання в апеляційній скарзі мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

При вирішенні питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення районним судом цілком враховано вимоги ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бідашко О.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду підпис В.П. Потоцький

Виготовлено з автоматизованої

системи документообігу суду:

суддя Чернівецького

апеляційного суду (В.П. Потоцький)

(25.01.2022р. дата засвідчення копії)