33/804/81/22
241/1373/21
Суддя першої інстанції: Демочко Д.О. 33/804/81/22
Суддя доповідач: Топчій Т.В 241/1373/21
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 23 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 152500 від 21.08.2021 року, ОСОБА_1 21.08.2021 року о 5 годині 35 хвилин автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, БПЗСОО 2 634 км, Мангушський район, Донецька область керував автомобілем ЗАЗ DAWOO LANOS державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками сильного алкогольного сп`яніння( запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальціа рук та поведінка не відповідна дійсності). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест-Драгер та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 23.11.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На зазначену постанову 05 січня 2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та винести нову, якою провадження по справі відносно нього закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилається, що оскаржувану постанову було ухвалено за його відсутності та за відсутності його адвоката Калініченко А.В. Також додав, що 30 вересня 2021 року його адвокат Калініченко А.В. з`явився до суду з заявою про відкладення слухання справи на іншу дату, клопотання було задоволено та справу відкладено на 23.11.2021, при телефонній розмові з помічником судді, а саме 23.11.2021 адвокат Калініченко А.В. дізнався що справа буде знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці про наступну дату судового засідання його попередять. У зв`язку з переліченими обставинами, вони не мали можливості своєчасно оскаржити зазначену постанову.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналізуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції виходжу з наступного.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що про складання протоколу серії ААБ № 152500 від 21.08.2021 року ОСОБА_1 було відомо, про що свідчить його особистий підпис в протоколі.

Розгляд матеріалів про адміністративне правопорушення було призначено в суді першої інстанції тричі, а саме 30.09.2021, 25.10.2021 та 23.11.2021, про розгляд справи ОСОБА_1 був повідомлений рекомендованим судовим повідомленням, яке останній отримував власноруч (а.с. 15,16).

Оскаржувану постанову було ухвалено Першотравневим районним судом Донецької області 23.11.2021 року.

Згідно супровідного листа ОСОБА_1 було направлено копію постанови суду.

Таким чином, з моменту ухвалення оскаржуваної постанови минуло більше півтора місяця.

Доводи апелянта про направлення його адвокатом Калініченко А.В. клопотання про відкладення слухання справи, а також знаходження судді у відпустці, суд відкидає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на які посилається апелянт.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 достеменно був обізнаний про хід судового розгляду провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього, мав об`єктивну можливість цікавитися ходом розгляду справи, отримати копію постанови та у визначений КУпАП строк оскаржити рішення суду.

Ст. 294 КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення або моменту, коли особа дізналася про постановлене судове рішення, а з моменту винесення постанови.

Порівняльно-правовий аналіз правових норм вказує на те, що суд апеляційної інстанції може поновити строк на апеляційне оскарження у тому випадку, якщо особа, яка звертається з таким клопотанням доведе поважність причин пропуску строку та неможливість апеляційного оскарження у визначений законом строк.

Оскільки інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено, приходжу до висновку про необхідність відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Отже, в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Першотравневого районного суду Донецької області від 23.11.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 23.11.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Топчій