10.01.2022 227/5147/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченка Андрія Миколайовича про самовідвід по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, -

в с т а н о в и в:

22 грудня 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Добропільського міськрайонного суду Донецької області вказану справу ЄУНСС 227/5147/21 (номер провадження 3/227/119/2022) передано на розгляд судді Левченку А.М.

10 січня 2021 року суддею Левченком А.М. заявлено самовідвід від розгляду даної справи.

В обґрунтування заяви про самовідвід суддя зазначає, що ОСОБА_2 , який 10 січня 2022 року прибув у судове засідання, виявився його знайомим, з яким він протягом тривалого часу підтримує добрі приятельські стосунки. Враховуючи викладене та з метою виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суддя Левченко А.М. заявив самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя Левченко А.М. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які були повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви про самовідвід, в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Тому суд вважає, що розгляд заяви судді про самовідвід можливо провести без участі учасників судового провадження в судовому засіданні, оскільки їх не явка не перешкоджає розгляду даного питання.

Розглянувши заяву судді Левченка А.М. про самовідвід, приходжу до висновку про необхідність її задоволення, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено, що при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

У відповідності до Бангалорських принципів поведінки судді, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії», тощо), важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

За приписами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ст. 129 Основного Закону суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Аналогічне положення міститься і у ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», згідно якого кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Чинний КУпАП не містить положень щодо можливості відводу судді.

Разом з тим, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Виходячи із системного аналізу вказаного законодавства України, усталеної правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (ст. 3 Основного Закону) та який знайшов своє закріплення у судовій практиці КСУ, ВСУ, ВС і прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суд приходить до переконання, що на справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про відвід (самовідвід) судді, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК, які регламентують подібні відносини.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з приписами ст.ст. 7, 21, 75, 80, 81 КПК України та судовою практикою, дають підстави вважати, що за наявності обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Відвід судді у справі про адміністративне правопорушення має розглядатися іншим суддею, а за відсутності іншого судді у цьому місцевому суді заява по відвід має бути розглянута суддею іншого місцевого суду у межах юрисдикції апеляційного суду.

Із заяви про самовідвід судді Левченко А.М. вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та суддя Левченко А.М. протягом тривалого часу підтримують добрі приятельські стосунки.

З метою виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, приходжу до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про самовідвід у даній справі.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», -

ПОСТАНОВИВ:

заяву судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченка Андрія Миколайовича про самовідвід від розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ЄУНСС 227/5147/21 (номер провадження 3/227/119/2022) - задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення ЄУНСС 227/5147/21 (номер провадження 3/227/119/2022) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , передати до канцелярії Добропільського міськрайонного суду Донецької області для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Любчик