Провадження № 33/801/63/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С.К., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що його представник звернувся у строки передбачені ч. 2 ст. 294 КУпАП, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2021 року указану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з дня отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Як слідує з матеріалів справи оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 30 листопада 2021 року, тому строк на її апеляційне оскарження закінчився 10 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 22 грудня 2021 року, про що свідчить реєстраційний штамп суду (а. с. 45), тобто після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Щодо посилання у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження на те, що його представник звернувся вчасно, а саме 09 грудня 2021 року, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2021 року указану апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Законом передбачено, що пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновлюється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, в якому повинні бути викладені обставини, що слугували б поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає у запобіганні безладного руху у судовому процесі. Безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового роз-гляду в такому його елементі як правова визначеність ( рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року ).

Посилання на те, що скаржником вчасно не встановлена та не усунута обставина на підставі якої, була повернута апеляційна скарга його представника є безпідставним, оскільки наведена обставина не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом.

З урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, відсутні.

Таким чином, у поновлені пропущеного строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2021 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2021 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. К. Медвецький