Справа № 308/3767/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Штефаняка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/415/21, за апеляційною скаргою захисника адвоката Штефаняка І.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №295428 від 18.03.2021 та постанови судді від 02.06.2021 вбачається, що 18.03.2021 о 01 год. 37 хв., ОСОБА_1 в м. Ужгороді на пр.Свободи,52, керував т/з марки SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, шкірне забарвлення обличчя). Від проходження огляду на визначення алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Огляд проводився на місці із застосуванням технічного засобу, а саме боді-камери ДМ 3821. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КупАП.

В апеляційній скарзі захисник Штефаняк І.І. просить постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи, в тому числі у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не відповідає вимогам ст.268 КУпАП та позбавило його права на захист. На думку захисника протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та у суду першої інстанції були підстави для повернення його органу, що його надіслав для належного оформлення. Зокрема, звертає увагу на те, що у проколі зазначено про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на

-2-

стан сп`яніння у лікаря нарколога та при цьому вказано, що огляд проводився на місці зупинки за допомогою боді-камери ДТ 3821, що не передбачено законом, оскільки за допомогою боді-камери не можливо провести огляд на стан сп`яніння, а лише зафіксувати його, натомість у протоколі йде мова саме про проведення огляду. Таким чином, вважає, що процедура фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не була дотримана.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Штефаняка І.І., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-3-

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 18.03.2021 року о 01 год. 37 хв., ОСОБА_1 в м. Ужгороді на пр.Свободи, 52, керував т/з марки SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, шкірне забарвлення обличчя). Від проходження огляду на визначення алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Огляд проводився на місці із застосуванням технічного засобу, а саме боді-камери ДМ 3821. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПРАВИЛ ДОРОЖНЬОГО РУХУ уКРАЇНИ та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КупАП.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення про серії ДПР18 №295428 від 18.03.2021, відеозаписом з нагрудного відеореєстратора патрульного поліції від 18.03.2021, а саме боді-камери ДМ 3821, який засвідчив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та у лікаря нарколога, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3932887 від 18.03.2021.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, шкірне забарвлення обличчя, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський інспектор 2 взводу 1 роти батальйону УПП в Закарпатській області Слава О.В. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують

-4-

увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09. 11. 2015 №1452/735.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника Штефаняка І.І. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, що відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника Штефанюка І.І. щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт невідповідності протоколу вимогам ст.256 КУпАП, у якому на думку захисника вказано про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога та зазначено про проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою боді-камери, апеляційний суд відхиляє, як такі, що є надуманими та спростовуються фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами. При цьому, апеляційний суд враховує те, що як вбачається зі змісту протоколу, в такому містяться всі необхідні відомості, які передбачені ст.256 КУпАП, що свідчить про відповідність даного протоколу вимогам цієї норми права, а наявні в матеріалах справи докази, свідчать про дотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Під посиланням у протоколі на застування технічного носія боді-камери розуміється фіксація проведення огляду ОСОБА_3 , що передбачено ст.266 КУпАП, а не проведення огляду за допомогою цієї боді-камери.

Доводи захисника - адвоката Штефаняка І.І. про те, що розгляд справи був проведений за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 згідно матеріалів справи знав про перебування у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справи щодо нього, під час розгляду справи приймав участь захисник Штефаняк Т.П., між тим, в судове засідання, призначене на 02.06.2021 ОСОБА_1 не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

-5-

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

У ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , прийнято відповідно до вимог ст.268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про необхідність поверненням протоколу про адміністративне правопорушення до органів поліції не ґрунтуються на вимогах закону. Так, положеннями КУпАП не передбачено можливості повернення матеріалів справи до органу, який його склав для дооформлення та доопрацювання. Нормами КУпАП не передбачено ні можливості, ні необхідності, ні процедури такого дооформлення та доопрацювання.

-6-

Відповідно до ст.284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення можуть бути винесені постанови: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу до неповнолітніх, що передбачені ст.24-1 КУпАП, та про закриття справи. Винесення постанов про повернення справ цією нормою закону не передбачено.

Посилання на роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладених у постанові №11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», а також позицію Пленуму Верховного суду України, викладену у постанові від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо можливості повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можливо визнати достатньо обґрунтованим, оскільки ці постанови носять рекомендаційний характер.

При цьому судом звертається увага і на те, що підставами для повернення протоколу на доопрацювання є складання протоколу не уповноваженою особою та не відповідність протоколу вимогам ст.256 КУпАП. Між тим, матеріали справи указують на те, що протокол щодо ОСОБА_1 був складений уповноваженою особою, за своїм змістом та формою цей протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Апеляційним судом враховується і те, що справа судом першої інстанції була розглянута у межах протоколу і у межах цього ж протоколу було постановлено рішення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника Штефаняка Т.П. не вказується й під час перевірки справи вапеляційному суді такі не виявлені.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника Штефаняка Т.П. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Уточнену апеляційну скаргу захисника - адвоката Штефаняка Т.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2021 щодо ОСОБА_1 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя