Справа № 156/1065/21
Номер провадження: 3/156/9/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , -

за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу від 06.12.2021 року серії АПР18 №684188 ОСОБА_2 25.11.2021 року близько 10 год. в смт. Іваничі по вул. Грушевського в приміщенні Іваничівської селищної ради образливо чіплявся до громадянки ОСОБА_1 , чим вчинив дрібне хуліганство та порушив ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що того дня, будучи депутатом, перебував в селищній раді, в земельному відділі у кабінеті ОСОБА_3 , де розмовляв з ним щодо земельних питань мешканців його округу. Розмова між ними переросла у суперечку та підвищених голосах. В цей час до кабінету зайшла ОСОБА_1 , яка почала робити йому зауваження, виходивши вдарила його дверима. Так як вона неодноразово до нього чіплялась, задля уникнення конфлікту він взяв її за плечі та закрив перед нею двері. Додатково зазначив, що у них із ОСОБА_1 неприязні стосунки, які тривають вже давно. Ствердив, що під час даної події з нею не розмовляв, нецензурних слів не вживав, образливо не чіплявся та не порушував громадський порядок. Саме ОСОБА_1 , почувши його голос, зайшла у кабінет, втрутившись в його розмову з ОСОБА_3 , вдарила його дверима з метою спровокувати конфлікт.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні поянила суду, що того дня їй по робочих питаннях потрібно було зайти в кабінет ОСОБА_3 , де побачила депутата ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на підвищених голосах сперечались на що вона зробила зауваження ОСОБА_2 , після чого він штовхнув її дверима при цьому вдаривши її ними. Додатково зазначила, що при цьому ОСОБА_2 в її сторону не кричав та не виражався нецензурною лайкою. Оскільки це вже непоодинокі випадки такої поведінки ОСОБА_2 щодо неї вона викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що того дня разом із ОСОБА_2 дійсно по робочих питаннях сперечались у його кабінеті. ОСОБА_1 , вважає, що оскільки чула суперечку, зайшла до нього в кабінет та зробила зауваження ОСОБА_2 після чого він, не вживаючи нецензурних слів, мовчки, виштовхав її дверима.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду наступне, що того дня разом із ОСОБА_5 прийшли на сесію селищної ради, перед тим зайшли в кабінет до ОСОБА_3 , де в кабінеті був ОСОБА_2 які сперечалися між собою, також при цій розмові був присутній працівник ОСОБА_6 . Перебуваючи в кабінеті певний час до нього зателефонували після чого він вийшов на коридор, а пізніше зайшовши в інший сусідній кабінет до них підійшла ОСОБА_1 , яка вказала, що ОСОБА_2 знову розійшовся та вказала, що він виставив її за двері, про те, що її хтось штовхав вона не говорила. Додатково зазначив, що ОСОБА_2 знає як депутата, який є емоційним та вважає, що ОСОБА_1 його умисно провокує.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що разом із ОСОБА_4 по земельних питаннях прийшли до ОСОБА_3 в кабінет, де почули суперечку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Виходячи на коридор він помітив ОСОБА_1 , яка заходила в кабінет до ОСОБА_3 , приблизно через 15 секунд вона прийшла у сусідній кабінет до них та сказала, що ОСОБА_2 виставив її за двері. Ніякої розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не було, а тим більше нецензурної лексики, про те, що він її штовхнув дверима вона не говорила.

В судове засідання для дачі пояснень викликався ОСОБА_6 , який зі слів учасників справи був безпосереднім очевидцем подій, однак останній в судове засідання з невідомих суду причин на виклик суду не з"явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, потерпілих, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно диспозиції статті 173КУпАП відповідальність настає за вчинення: дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоровя населення» № 2899-IV, де зазначено, що громадське місце це частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Решта громадських місць визначається органами місцевої влади. Ці місця мають бути внесені до списку громадських пунктів, а люди проінформовані стосовно них.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Таким чином, стаття 173 КУпАП визнає певні дії як дрібне хуліганство лише за умови, що вони були поєднані з порушенням громадського порядку та (або) спокою громадян.

Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу. Особа, яка скоїла дрібне хуліганство, розуміє, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає чи умисно допускає неповагу до суспільства.

Однак, суть правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, і в даному випадку, не відповідає тим правовим нормам, які в ньому зазначені, а саме не розкрито об`єктивну сторону диспозиції ст. 173 КУпАП, тому при складенні протоколу щодо ОСОБА_2 вищезазначені вимоги КУпАП не дотримані.

Суддя вважає, що доказів, які б вказували на те, що дії гр. ОСОБА_2 були направлені на порушення громадського порядку та вчинені з хуліганських мотивів, які полягали у явній неповазі до моральних засад суспільства, демонстрації свої зневаги до існуючих правил і норм поведінки при вчиненні правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а також показання допитаних судом свідків в їх сукупності свідчать про наявність неприязних стосунків між ними, які тривають тривалий проміжок часу.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , дослідивши долучені до матеріалів справи докази, встановлено, що 25.11.2021 року ОСОБА_1 , зайшовши в кабінет до ОСОБА_3 , як ствердили учасники справи почувши суперечку між ними, де перебував ОСОБА_2 та як ствердив в судовому засіданні ОСОБА_3 суперечка між ними вичерпана, це були робочі питання та конфлікт між ними відсутній, зробивши зауваження ОСОБА_2 , у зв"язку з чим на грунті неприязних стосунків між ними стався конфлікт. Під час судового розгляду встановлено, що під час конфлікту умисел на хуліханство в діях ОСОБА_2 був відсутній, основною ознакою якого є безпричинність дій, оскільки конфлікт був викликаний раптовою появою у кабінеті під час розмови ОСОБА_1 на раптово виниклих особистих неприязних відносинах. В суді не добуто доказів того, що ОСОБА_2 25.11.2021 року о 10 год. в кабінеті ОСОБА_3 порушив громадський порядок та спокій громадян зважаючи на наведене вище, а також те, що судом встановлено, що конфлікт тривав менше однієї хвилини, при цьому останній будь-якої розмови з ОСОБА_1 не вів, нецензурних висловлював не допускав, що підтвердила сама ОСОБА_1 . Відсутні також докази того, що дії ОСОБА_2 були направлені на порушення громадського порядку та вчинені з хуліганських мотивів.

Тобто, в даному випадку відсутні такі суб`єктивні ознаки правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, - як мотив вчинення і направленість умислу, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень та злочинів, а також відсутні дії, які згідно ст.173 КУпАП становлять об`єктивну сторону даного правопорушення.

Окрім того, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_2 , не зазначено, в чому саме полягає порушення громадського порядку, які саме суспільні відносини були порушені, чий конкретно спокій він порушив та в чому саме це проявилось. Суть правопорушення, яке поставлено йому у провину, залишилася невизначеною.

Враховуючи викладене, на думку суду в діях правопорушника відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, на думку суду в діях правопорушника відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247 п. 1, 280, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд.

Суддя М. О. Федечко