ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 622/741/20 Головуючий суддя І інстанції Шабас О.С.
Апеляційне провадження № 33/818/442/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст. 178 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.178 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Золочів Харківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 28 липня 2020 року близько 19.30 години ОСОБА_1 знаходився в с. Олександрівка по вул..Центральній, в п`яному вигляді, при ходьбі хитався та мав неохайний вигляд, чим ображав людську гідність.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду в суді першої інстанції йому не було надано процесуальної можливості заявляти клопотання, в тому числі щодо виклику свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до суду першої інстанції та їх допиту в судовому засіданні.

Зазначає, що матеріали справи не містять медичної довідки з Золочівської ЦРЛ та інших відомостей, які підтверджували перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт також посилається на те, що суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови, безпідставно послався на відомості письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки вони безпосередньо не допитувалися під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, 28 липня 2020 року близько 19.30 години він знаходився в с. Олександрівка по вул.Центральній, оскільки йому було необхідно придбати продукти харчування, а пиво він розпивав зі своїм знайомим після 21 години цього дня. При ходьбі він хитався, так як у нього було зламане дев`яте ребро зліва, викликав працівників поліції з метою подачі заяви про вчинений стосовно нього злочину, який мав місце напередодні цих подій.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 , який є автором апеляційної скарги, не з`явився.

Судом апеляційної інстанції направлялися судові повістка на адресу місця мешкання ОСОБА_1 , яку він зазначив в своїй апеляційній скарзі, а також яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП 179706 від 28.07.2020 року, але вони 06.08.2021 року та 04.01.2021 року повернулися до канцелярії Харківського апеляційного суду, з вказівкою, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Крім того, 28.12.2021-30.12.2021 року судом здійснювалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 за телефонним номер, який він вказав в своїх письмових поясненнях (а.с.5), але, згідно відповіді оператора мобільного зв`язку, абонент не обслуговується за вказаним номером.

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 вересня 2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України і ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За таких обставин, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який судові виклик не отримує, в судові засідання не з`являється та будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, в межах відомостей, що містяться в матеріалах справи, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 178 КУпАП, а апелянтом в своїй апеляційній скарзі не зазначено обгрунтованих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, зазначених в оскаржуваній постанові.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 178 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 179706 від 28.07.2020 року та письмових пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також на пояснення ОСОБА_1 .

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 179706 від 28.07.2020 року (арк. 1), 28.07.2020 року близько 19.30 години ОСОБА_1 знаходився в с. Олександрівка по вул..Центральній, в п`яному вигляді, при ходьбі хитався та мав неохайний вигляд, чим ображав людську гідність.

З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі, ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі. Крім того, ці відомості ОСОБА_1 не заперечував та будь-яких зауважень до протоколу не вносив (а.с.1).

Більш того, в своїх письмових поясненнях, доданих до протоколу, ОСОБА_1 зазначив, що 28.07.2020 року він знаходився у п`яному вигляді та хотів викликати працівників поліції, щоб перевірити як швидко приїде наряд поліції на виклик (а.с.5).

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мав для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП 179706 від 28.07.2020 року.

Крім того, з відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 ввечері 28.07.2020 року перебував в стані алкогольного сп`яніння на вул. Центральна в селі Олександрівка, мав неохайний вигляд, справляв потреби в непередбачуваному для цього місці, безпідставно викликав працівників поліції, з метою тренування іх швидкості прибуття на виклик (а.с.3, 4).

Відповідно до відомостей копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР 337981 від 23.04.2020 року, 23.04.2020 року гр. ОСОБА_1 знаходився в громадському місці у в п`яному вигляді, при ходьбі хитався та мав неохайний вигляд, що ображає людську гідність і громадську мораль, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.178 КУпАП (а.с.6).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами у справі, так як вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, з огляду на те, що вказані свідки в своїх письмових поясненнях підтвердили, що вони були свідками того, що ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці, був в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянтом також не надано доказів про те, що вищезазначені свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи мають намір обмовити ОСОБА_1 .

Будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заявляв, таких клопотань останній не заявляв і в ході судового розгляду в суді першої інстанції, що підтверджується аудіозаписом судового засідання від 29.07.2020 року, який міститься на технічному носії, який закріплений на обкладинці матеріалів цієї справи.

Крім того, згідно відомостей звукозапису судового засідання від 29.07.2020 року, ОСОБА_1 підтвердив, що отримував пам`ятку про свої права та обов`язки, права йому були зрозумілі та будь-яких клопотань не заявляв, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 в цій частині є необґрунтованою.

Твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять медичних документів про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а тому його вина не підтверджується наявними у справі доказами, на думку апеляційного суду, є безпідставними та суб`єктивними, оскільки з відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не оспорював факт свого перебування в громадському місці у п`яному вигляді, а тому у працівників поліції об`єктивно не було необхідності доставки ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили в своїх письмових поясненнях, що ОСОБА_1 ввечері 28.07.2020 року перебував в стані алкогольного сп`яніння на вул. Центральна в селі Олександрівка.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він хитався, оскільки мав перелам ребра, а працівників поліції викликав, щоб повідомити про вчинений стосовно нього злочин, на думку суду, не спростовують відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП 179706 від 28.07.2020 року та письмових пояснень самого ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Апеляційний суд також зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений процесуальної можливості звернутися із відповідною заявою щодо вчиненого стосовно нього злочину до правоохоронних органів в порядку чинного КПК України.

Судом першої інстанції досліджені й наведені у постанові докази, які узгоджуються між собою та свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП, за обставин, викладених у постанові.

Докази, які лягли в основу судового рішення, відповідають критерію належності, допустимості та в їх сукупності критерію достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.178 КУпАП, а саме поява в громадському місці у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або появу в громадських місцях у п`яному вигляді.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб накладене на ОСОБА_1 з врахуванням вимог ст. 23 КУпАП, при цьому враховано дані про особу винного та конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.178 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков