Справа № 263/7297/21
Провадження № 3/263/2314/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Кулик Сергій Вікторович, за участю секретарів судового засідання Дрюченко А.К., Мірошниченко І.Р., прокурора Олейніченко С.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Лещенко О.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який працює на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протягом 2020 року двоє одиноких заповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вчинили заповіти на користь старшого оперуповноваженого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1, з яким вони в родинних зв`язках не перебували, а відповідно він не мав права на спадкування за законом.

Проте, вже 03.10.2020 року за заявою ОСОБА_3 розпочато кримінальне провадження № 0000612 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

17.05.2021 року слідчим ДБР в кримінальному провадженні №0000612 майора поліції ОСОБА_1 повідомлено у закінченому замаху на придбання права на майно ОСОБА_3 шляхом його обману та вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Дослідити ж дотримання загальних вимог в частині волевиявлення ОСОБА_2 під час складання заповіту на користь поліцейського, а відповідно довести недійсність правочину, не виявилось можливим через її смерть 21.04.2020 року. У зв`язку із чим 30.11.2020 року майор поліції ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, набув право власності на дві квартири в м. Маріуполі, які залишились після померлої одинокої ОСОБА_2 .

Поміж іншого, під час досудового слідства було встановлено, що протягом 2020 року майор поліції ОСОБА_1 системно вчиняв дії спрямовані на збирання та одержання із різних джерел, використання та поширення інформації про фізичних осіб, в тому числі інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованій системі Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», метою яких був пошук соціально неблагонадійних, незахищених та одиноких осіб власників об`єктів нерухомості для подальшого набуття права власності на їх житло.

18.03.2021 року слідчим ДБР до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 внесено відомості про факти несанкціонованого розповсюдження старшим оперуповноваженим Центрального ВП ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_1 інформації з обмеженим доступом яка зберігалась в автоматизованій системі ITC «Інформаційний портал Національної поліції України», за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що старший оперуповноважений СКП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_1, в порушення п. 6 Розділу IV Положення, затвердженого наказом МВС України №676 від 03.08.2017 року, несанкціоновано розповсюджував у своїх інтересах інформацію з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованій системі Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, та стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень.

Проте, дії майора поліції ОСОБА_1 , хоча формально і містили ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 361-2 КК України, не становили суспільної небезпеки, оскільки не заподіяли істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

02.06.2021 слідчим ДБР прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000017 від 18.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України відносно майора поліції ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 11 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а копії матеріалів кримінального провадження, які містять ознаки адміністративних правопорушень, направлені до Донецького управління ДВБ НПУ для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Під час перевірки встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 278 о/с від 26.08.2016 року, майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

ОСОБА_1 , будучи поліцейським, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

ОСОБА_1 отримавши доступ до роботи з ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України», 03.06.2020 року підписав зобов`язання щодо нерозголошення персональних даних та зобов`язався не розголошувати дані, які йому буде довірено або які стануть йому відомими під час використання інформаційних ресурсів ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України».

Тривалий час майор поліції ОСОБА_1 спільно проживає за однією адресою з громадянкою ОСОБА_7 , з якою має спільну дитину, пов`язаний спільним побутом та має взаємні права та обов`язки, а відповідно, в контексті положень Сімейного кодексу України, остання фактично являється членом сім`ї.

02.12.2020 року о 16 год. 17 хв. на абонентський номер майора поліції ОСОБА_1 НОМЕР_2 з абонентського номера НОМЕР_3 зателефонувала ОСОБА_7 та запитала про надходження до поліції напередодні заяви свого двоюрідного брата ОСОБА_8 про побиття поліцейськими.

02.12.2020 року в період з 16:20:00 до 16:21:48, використовуючи власний логін та автоматизоване робоче місце, розташоване в адміністративній будівлі Центрального ВП за адресою м. Маріуполь, вул. Фонтанна 87, майор поліції ОСОБА_1 здійснив пошук та подальший перегляд 10 електронних документів відносно громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються в Інформаційно-телекомунікаційної системі «Інформаційний портал Національної поліції України».

Відповідно до ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У свою чергу, згідно зі ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень.

Статтею 43 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (в тому числі поліцейські), не розголошують і не використовують спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 57 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Виходячи зі змісту вказаної норми прямої дії, в Україні діє презумпція знання нормативно-правових актів всіма громадянами, якщо вони доведені до їх відома шляхом офіційного оприлюднення. Крім того, статус поліцейського сам по собі презюмує обізнаність щодо неухильного дотримання вимог Закону і обов`язок такого дотримання.

Всі вище вказані нормативні акти оприлюднені в офіційних виданнях, тобто доведені до відома населення, що відповідає загальним вимогам ст. 57 Конституції України.

Статтею 68 Конституцією України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Разом з тим, 02.12.2020 року приблизно о 16 год. 22 хв. майор поліції ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Маріуполь, вул. Фонтанна 87, будучи обізнаним у відповідних нормативно-правових актах в сфері обігу та захисту інформації, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, передбачаючи її шкідливі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, попередньо вчинивши активні умисні дії зі збирання інформації, під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_9 про відсутність заяви ОСОБА_8 про його побиття поліцейськими, складання поліцейськими відносно нього дев`яти адміністративних протоколів, наявність неоплачених штрафів за ними, надходження його останньої заяви до поліції в липні 2020 року та його притягнення до кримінальної відповідальності 29.09.2020 року за ст. 185 ч. 1 КК України, тим самим незаконно розголосив у своїх інтересах інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень.

Таким чином, 02.12.2020 року старший оперуповноважений Центрального ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_1, в порушення ст. 43 Закону України «Про запобігання корупції», незаконно розголосив у своїх інтересах інформацію, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-8 КУнАП.

Прокурор обставини, викладені у протоколах про вчинення адміністративних правопорушень, підтримав, надав висновок щодо наявності у діяннях старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 , ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частиною і статті 172-8 КУпАП, відповідно до якого зазначив, що відповідно до п.п. 1.3 розділу 1 Інструкції про порядок отримання доступу до ресурсів Інформаційного порталу Національної поліції України, затвердженої наказом ГУНП в Донецькій області від 26.09.2018 року № 2499 (далі Інструкція), користувачам ІПНП, категорично забороняється використовувати інформацію, отриману з ІПНП, з приватною або будь-якою іншою, не пов`язаною з виконанням функціональних обов`язків, метою. Користувачі зобов`язані використовувати інформацію ITC ІПНП виключно у рамках чинного законодавства. При наданні доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України від 04.06.2020 року № 5633/101/01-2020, старшому оперуповноваженому Центрального ВП майору поліції ОСОБА_1 надано доступ до інформаційних підсистем Інформаційного порталу НП України, у тому числі до рівнів доступу користувача ІП «Особа», з якою під особистий підпис був ознайомлений ОСОБА_1 з визначенням ім`я (логіну) «DNSOGALEAV» та ІР адреси НОМЕР_4 . ОСОБА_1 , отримавши доступ до роботи з ITC «Інформаційний портал Національної поліції України», 03.06.2020 року підписав зобов`язання щодо нерозголошення персональних даних та зобов`язався не розголошувати дані, які йому буде довірено або які стануть йому відомими під час використання інформаційних ресурсів ITC «Інформаційний портал Національної поліції України». 03.06.2021 року старшим слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Дроздом А.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000017 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України. Відповідно до якої встановлено, що 02.12.2020 року у період часу 16:20 до 16:21 ОСОБА_1 використовуючи власний логін та автоматизоване робоче місце в адміністративній будівлі Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, здійснив пошук та перегляд 10 електронних документів стосовно ОСОБА_10 , які зберігаються в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України». 02.12.2020 року близько 16:22 ОСОБА_1 , будучи обізнаним у відповідних нормативно-правових актах в сфері обігу та захисту інформації, під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_7 про відсутність заяви ОСОБА_8 про його побиття поліцейськими, складання відносно нього дев`яти протоколів про адміністративні правопорушення, наявність неоплачених штрафів за ними, надходження його останньої заяви до поліції в липні 2020 року та його притягнення до кримінальної відповідальності 29.09.2020 року за ст. 185 ч. 1 КК України. Таким чином, за результатами проведення досудового розслідування встановлений факт незаконного розголошення ОСОБА_1 02.12.2020 року інформації, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження №0000017, винесеною 03.06.2021 року та зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Докази, наявні в даній справі про адміністративне правопорушення були зібрані в порядку КПК України, а вже потім, за результатами досудового розслідування були спрямовані до відповідного органу, уповноваженого на складання матеріалів про адміністративні правопорушення щодо працівників поліції, докази відповідають положенням ст.ст. 85,86 КПК України, та можуть використовуватись як докази в розумінні ст. 251 КУпАП. Тривалий час майор поліції ОСОБА_1 спільно проживає за однією адресою з громадянкою ОСОБА_7 , з якою має спільну дитину, пов`язаний спільним побутом та має взаємні права та обов`язки, а відповідно, в контексті положень Сімейного кодексу України, остання фактично являється членом сім`ї. Враховуючи той факт, що на виконання прохання ОСОБА_7 про надходження до поліції напередодні заяви свого двоюрідного брата ОСОБА_8 про побиття поліцейськими, а не у зв`язку із службовою необхідністю, ОСОБА_1 надав запитувану інформацію, то в нього наявний прямий умисел на розголошення відповідної інформації стосовно ОСОБА_8 та вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП. Враховуючи наведене просив суд визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-8 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 , провину не визнав, вказав що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено його права, окрім того докази зібрано з порушенням вимог законодавства. Належність та допустимість доказів зібраних під час НСРД необхідно оцінювати в рамках кримінального провадження.

Захисник в судовому засіданні зазначила, що до протоколу про адміністративне правопорушення додаються матеріали кримінального провадження, оцінку по допустимості та належності може бути надане тільки у межах кримінального провадження. У слідчого взагалі не було повноважень, щодо здійснення дій у межах цього адміністративного повноваження. Пояснення ОСОБА_1 , це єдиний документ, який складено ОСОБА_11 та який за своєю формою не відображає до яких подій він відноситься та у межах якого провадження взагалі він складений. Допитаний ОСОБА_8 у якості свідка підтвердив, що протокол його допиту підписаний їм пустим, без пояснень. Тобто у судовому засіданні відбулось встановлення порушення норм КПК у межах якого він складений. Викладене вказує, що усім наданим доказам адміністративного правопорушення повинна бути надана оцінка щодо їх допустимості та належності за кримінальними процесуальними нормами, що виключає їх використання як належні та допустимі докази у адміністративному провадженні. Крім цього було досліджено відео запис відповідно якого слідчий формально провів ознайомлення ОСОБА_1 з правами та викладеним у ньому. Запис взагалі зроблено не у повному обсязі, що виключає можливість встановити що саме ці поняті, які на відео розписувались у протоколі. Із показів понятих, яких було допитано під час судового розгляду вказали, що ОСОБА_1 відмовлявся від підпису на протоколі без адвоката. У судовому засіданні було допитано оперуповноваженого ОСОБА_12 щодо складання протоколу допиту свідка ОСОБА_8 . Під час допиту ОСОБА_12 наполягав на обставинах складання протоколу, які кардинально відрізняються від показів свідка ОСОБА_8 . Вказане підтверджує факт, що питання належності доказів,які зібрані під час досудового розслідування, яким є також протокол допиту свідка ОСОБА_8 , може бути надана оцінка виключно за нормами КПК та виключно у межах кримінального провадження під час розгляду кримінальної справи судом. Відеозапис та покази свідків з боку прокурора підтверджують порушення прав ОСОБА_1 на захист під час обвинувачення у скоєнні адміністративного правопорушення.

Допитаний свідок ОСОБА_12 , вказав, що ним було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-8 КУпАП. ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень за протоколом та від підпису в протоколі, що підтверджено підписами понятих.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, думку прокурора, дослідивши письмові докази, суддя приходить до наступного.

За положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону, зокрема ст.256 КУпАП, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Стаття 172-8 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність посадової особи за вчинення незаконного розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових або інших визначених законом повноважень.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання та протидії корупції.

Предметом правопорушення є інформація, яка стала відома посадовій особі у зв`язку з виконанням нею службових повноважень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у незаконному розголошенні або використанні в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових повноважень (формальний склад).

Об`єктивна сторона правопорушення може виражатися у таких формах: незаконне розголошення інформації; незаконне використання інформації; в інший спосіб.

Суб`єкт даного правопорушення є особливим. У його якості виступають особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (зазначені раніше, їх перелік міститься у ст.ст. 4 і 6 Закону «Про засади запобігання і протидії корупції»).

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого, так і непрямого умислу. Якщо згідно з прямою вказівкою закону (ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції») на те, що корупційним правопорушенням є тільки умисне діяння, то, за діяння, передбачені ст. 172-8 КУпАП, вчинені через необережність, відповідальність особи за цією статтею не настає.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, не розголошують і не використовують в інший спосіб конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала їм відома у зв`язку з виконанням своїх службових повноважень та професійних обов`язків, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна або службова інформація.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, правових висновків, викладених у рішенні по справі «Луценко проти України», ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил допустимості доказів як таких, що є переважно питанням регулювання національного закону. У зв`язку з цим при визначенні справедливості процесу у цілому має братися до уваги якість доказів, у тому числі чи не викликають обставини, за яких вони отримані, сумнівів у їхній надійності й точності.

Аналіз наведеного надає підстави для висновку, що відповідальність за ст.172-8 КУпАП настає лише за умови незаконного розголошення або використання в інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, що стала їй відома у зв`язку з виконанням виключно службових повноважень, а не використання доступу до інформації.

Обставини вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-8 КУпАП, об`єктивно підтверджується письмовими матеріалами:

Протоколом про адміністративне правопорушення №-8 від 08.06.2021 року;

Згідно заявки ОСОБА_1 , про надання доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України № 5284/101/01-2019 від 24.06.2019 року, останній особистим підписом підтвердив про ознайомлення з вимогами Положення про ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 року № 676, та законодавства у сфері захисту персональних даних.

Відповідно до зобов`язання від 12.06.2019 року, ОСОБА_1 , зобов`язався не розголошувати персональні данні інших осіб, які стали йому відомі при виконання службових обов`язків. Вказане підтверджується заявкою ОСОБА_1 , про надання доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України № 5284/101/01-2020 від 04.06.2020 року, зобов`язанням від 03.06.2020 року, підписаним ОСОБА_1 , щодо не розголошення персональних даних.

Зі змісту протоколу проведення негласної слідчої дії у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.01.2021 року, вбачається,що 02.12.2020 року о 16 годині 17 хвилин на абонентський номер старшого оперуповноваженого Центральнго ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_1 НОМЕР_2 , з абонентського номера НОМЕР_3 зателефонувала співмешканка ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , попросила перевірити наявність заяви, щодо побиття його двоюрідного брата ОСОБА_8 , працівниками поліції. З протоколу також, вбачається, що ОСОБА_1 , було повідомлено ОСОБА_7 , про відсутність вище запитуваної заяви, відносно ОСОБА_8 , по факту його побиття працівниками поліції, в заявах «Є.О.» та на ресурсі «Інформаційного порталу Національної поліції України», крім того ОСОБА_1 було повідомлено ОСОБА_7 , відомості щодо наявності адміністративних протоколів та кримінальних проваджень, щодо ОСОБА_8 .

Згідно протоколу огляду журналу роботи користувача Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» від 30.03.2021 року, ОСОБА_1 , 02.12.2020 року в період з 16:20 до 16:21 год., використовуючи власний логін DNSOGALEAV, та автоматизоване робоче місце з IP-адресою в комп`ютерній мережі 101.5.17.95, здійснив пошук та подальший перегляд 9 електронних документів підсистеми «Особа» відносно громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримав інформацію щодо його адреси, зв`язків, перебування у розшуку, затримання в 2019 році, наявності адміністративних та кримінальних проваджень.

Відповідно до заявки ОСОБА_1 , про надання доступу до Інформаційного порталу Національної поліції України №5284/101/01-2019 від 24.06.2019 року, ОСОБА_1 особистим підписом підтвердив про ознайомлення з вимогами Положення про ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» затвердженого наказом МВС України від 03.08.2017 року № 676, та законодавства у сфері захисту персональних даних.

Відповідно до повідомлення про підозру від 17.05.2021 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України у межах кримінального провадження №0000612 від 03.10.2020 року.

Зі змісту постанови про виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження від 13.04.2021 року було виділено з матеріалів кримінального провадження №0000612 від 03.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України, певні матеріали кримінального провадження які мають доказове значення в іншому кримінальному провадженні 0000017 від 18.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 361-2 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Донецького апеляційного суду від 13.04.2021 року було надано дозвіл на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій проведених по кримінальному провадженню №0000612 від 03.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 185 КК України, в іншому кримінальному провадженні № 0000017 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 361-2 КК України.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 03.06.2021 року, було закрито кримінальне провадження № 0000017 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 361-2 КК України. З тексту вказаної постанови вбачається, що дії майора поліції ОСОБА_1 хоча формально і містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 361-2 ч.2 КК України, але через малозначність не становлять суспільної небезпеки, оскільки не заподіяли істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. При цьому копії матеріалів кримінального провадження, які містять ознаки адміністративних правопорушень, направлено до Донецького управління ДВБ НПУ для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень передбачених ч.1 ст. 172-8 КУпАП.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення оскільки він, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, в порушення ст.43 Закону України «Про запобігання корупції», незаконно використав в своїх інтересах інформацію, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових повноважень тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-8 КупАП.

Заперечення ОСОБА_1 та його захисника стосовно того, що зібрані докази по протоколу про адміністративне правопорушення повинні досліджуватись під час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням не є слушними, оскільки обставини які послугували підставою для складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення не стосуються обставин які є предметом розгляду кримінального провадження №0000612 від 03.10.2020 року, за ознаками ч.3 ст. 190 ч.1 ст. 263 , ч.3 ст. 185 КК України, стосовно ОСОБА_1 . Працівниками правоохоронних органів було додержано вимог закону, щодо виділення відповідних матеріалів кримінального провадження та використання їх в іншому провадженні.

Ствердження сторони захисту та ОСОБА_1 , щодо порушень вимог закону при отриманні доказів по справі та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не є такими які вказують на істотне порушення вимог закону та приводять до недопустимості отриманих доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення зокрема правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, на час розгляду протоколу № -8 від 08.06.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк притягнення його до відповідальності закінчився, що є свідченням наявності обґрунтованих підстав щодо закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 34, 38, ст.172-8, ст. 247, ст.283-284 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-8 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-8 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою відносно якої вона винесена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Суддя С.В.Кулик