Провадження №: 3/755/757/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Старовойтова С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Теофіполь Хмельницької області, працюючого головним механіком ТОВ «ТАС Євробуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

за участю:

прокурора Колягіна В.О.,

захисника Глущенка А.О.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу №338 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30.09.2021 року ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, ОСОБА_1 , обіймаючи у період з 05.12.2019 року по 21.05.2020 року посаду заступника начальника з фінансово-економічних питань Служби автомобільних доріг у Житомирській області, яка відноситься до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та повідомив, що несвоєчасно подав декларацію у зв`язку з тим, що 27.04.2021 року отримав травму плеча правої руки під час зайняття спортом, а тому не зміг оприлюднити вказану декларацію, окрім цього, на час події в м. Києві діяли карантинні обмежувальні заходи, а тому було неможливо відвідати місця знаходження комп`ютерної техніки. Також, ОСОБА_1 пояснив, що подав декларацію одразу, як 01.06.2021 року йому зателефонували з НАЗК, а 03.06.2021 року з НАЗК прийшов лист про те, що він не подав декларацію.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Глущенко А.О. просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Прокурор просив визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частиною четвертою статті 38 КУпАП (в редакції на момент вчинення інкримінованого правопорушення) передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається із матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення, датою вчинення адміністративного правопорушення за фактом неподання ОСОБА_1 декларації за 2020 рік є 01 квітня 2021 року - день, до настання якого у ОСОБА_1 був обов`язок подати декларацію за 2020 рік.

У вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є дата складання і підписання уповноваженою на те особою протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто 30.09.2021 року.

З такими твердженнями суд не погоджується, з огляду на таке.

Посилання у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення на те, що датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу - 30 вересня 2021 року, оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності, не можна вважати переконливими, оскільки такий підхід не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права та елементом справедливого судочинства.

Так, 05.04.2021 року провідним уповноваженим з антикорупційної діяльності Служби автомобільних доріг у Житомирській області на адресу НАЗК було направлено повідомлення про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а саме було повідомлено про неподання ОСОБА_1 декларації після звільнення за 2020 рік. Тобто 05.04.2021 року є датою отримання інформації про неподання декларації ОСОБА_1 з офіційних джерел уперше, та відповідно датою виявлення адміністративного правопорушення.

Судом враховується, що «Порядком формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженим рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, встановлений граничний строк подання декларацій про доходи суб`єктами декларування, який співпадає з 00 годин 00 хвилин 1 квітня року, наступного за звітним.

Як випливає зі змісту п. 1 розділу ІІІ «Порядку...», Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до публічної частини Реєстру. Такий доступ передбачає можливість пошуку, перегляду, копіювання та роздруковування інформації, отримання (завантаження) документів у різних найпоширеніших форматах даних, зокрема у форматах JSON, XML, PDF, HTML тощо.

Таким чином, факт порушення особою, уповноваженою на виконання функцій держави вимог фінансового контролю є очевидним з моменту вчинення такого порушення, що означає відсутність складнощів у його виявленні для осіб уповноважених розкривати такі порушення.

На переконання суду, несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для штучного продовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що на час розгляду справи судом строки, визначені у ч.3 ст.38 КУпАП, вже закінчились.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права.

Верховний суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 308/8763/15-зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Ця норма КУпАП є імперативною і підлягає застосуванню судами першої та апеляційної інстанцій. Вона не передбачає повноважень суду щодо встановлення наявності вини особи у його вчиненні (правова позиція, викладена в постанові ВСУ від 18.05.2021 року у справі №3-3133/10).

Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Судом не установлено факту відступу КАС ВС від позиції вираженій у справі № 308/8763/15-а.

За таких обставин, ураховуючи окреслені Верховним судом у наведеному судовому рішенні орієнтири щодо умов застосування положень ст. 38, п. 7 ст. 247 КпАП в частині того, що першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку та враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КпАП, минули, суд вважає за необхідне розпочате провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 даного Кодексу без вирішення питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Окреслені судом орієнтири щодо застосування положень ст. 38 КУпАП при розгляді справ за ст. 172-6 КУпАП дозволяють дійти висновків, що датою вчинення правопорушення є наступний день після спливу строку на подання декларації, а датою виявлення порушення є дата отримання інформації про неподання декларації з офіційних джерел уперше.

Враховуючи наведене, днем початку перебігу строку накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (по факту неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік) слід вважати 01 квітня 2021 року, що на час розгляду справи в суді, в розумінні ст. 38 КУпАП, сплинув.

Посилання ж начальника 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про те, що фактичним моментом виявлення правопорушення є дата складання адміністративного протоколу суперечить наданим ним доказам, тривалість виконання своїх обов`язків, не може слугувати причиною несвоєчасності притягнення особи до відповідальності.

Правових підстав стверджувати, що інкриміноване правопорушення за викладених у протоколі правопорушення обставин, продовжувалося після вищезазначеного періоду у суду немає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.33, 38, 172-6, 247, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: