Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/8828/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, за участю секретаря судового засідання Єрьоміної А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №281162 від 17.11.2021 року, ОСОБА_1 17.11.2021 року о 10 годині 00 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ 2110 державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Пархоменко, 34 в Кальміуському районі м.Маріуполя в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди правопорушника, проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, за допомогою технічного засобу «Drager Alkotest» №7510, тест №111 від 17.11.2021 року результат позитивний 2,92 %. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у спеціальному медичному закладі МЦПЛЗ м.Маріуполя відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що купив пляшку горілки емкістю 0,5л, надалі доїхав на автомобілі ВАЗ 2110 державний номерний знак НОМЕР_1 до пров.Світлий, 9 в м.Маріуполі, після зупинив транспортний засіб (далі по тексту - ТЗ), заглушив мотор та випивши горілку, заснув. Пізніше під`їхав власник автомобілю ОСОБА_2 , у якого він орендував вказаний ТЗ, та викликав поліцію. В присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager», в наркологію для проведення медичного огляду в установленому законом порядку їхати відмовився. Наполягав на тому, що ТЗ не керував в стані алкогольного сп`яніння, просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю його вини.

В судовому засіданні поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону УПП ДПП в Донецькій області ОСОБА_3 пояснив, що 17.11.2021 року, перебуваючи у складі екіпажу "Чайка 106" сумісно з рядовим поліції Петрушиною М., о 10 год. 29 хв. отримали виклик за адресою: м.Маріуполь, пров.Світлий біля буд.11б, про те, що водій ТЗ ВА321101 днз. НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та затриманий заявником на місці скоєння. Прибувши на вказаною адресою, виявили заявника, він же власник авто, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що цей автомобіль він віддав в аренду своєму знайомому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але той зник на чотири дні, не повідомляючи про місце свого перебування та знаходження авто. А після декількох дзвінків ввімкнув телефон. Заявник почав розшук свого авто та невдовзі отримав інформацію про те, що ОСОБА_5 керує авто у п`яному вигляді в с.Волонтерівка. Поїхавши на вказане місце, він й справді побачив, як його знайомий у дуже п`яному вигляді рухається по вул.Пархоменко. Для забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху, заявник прийняв рішення затримати порушника та викликав поліцію. Водієві було оголошено про виявлення у нього ознаки алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови). В присутності двох свідків, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alkotest» 7510 у визначеному законом порядку, на що останній погодився, однак від проходження огляду в мед. закладі КЛПУ м.Маріуполя відмовився. Від свідків за даним фактом було відібрані пояснення. Складено Акт проходження огляду на стан сп`яніння. Водій пройшов огляд на місці, результат позитивний 2,92%о проміле. Після чого, на водія було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серія ААБ №281162. Водія було відсторонено від керування, відібрано розписку від тверезого водія, який забрав вказане авто з місця. Фізична сила та спец, засоби не застосовувались. Під час спілкування велась відеофіксація на нагрудні бодікамери АН 01015/01074/01080. Також, зазначив, що саме керування ТЗ ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння він не бачив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , поліцейського Реуцького А.В. з`ясувавши обставини справи, дослідивши відеодокази по справі, суд, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п2.9а ПДР України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

З аналізу наведених норм слідує, що для звинувачення особи у вчиненні зазначеного правопорушення необхідно, перш за все, встановити факт управління нею транспортним засобом, а вже потім відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин долучено результати тесту «Drager Alkotest 7510» №ARLM-0446 тест №111 від 17.11.2021 року результат позитивний 2,92 %, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, згідно яких проба на стан сп`яніння позитивний 2,92%, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в присутності яких проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою засобу «Драгер», направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у КПН «МЦПЛЗ м.Маріуполя» від 17.11.2021 року, рапорт поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Петрушиної М., а також відеозапис, на якому зафіксований факт застосування до ОСОБА_1 газоаналізатора в присутності двох свідків, проведеного відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До матеріалів справи також долучені пояснення свідка ОСОБА_4 в яких останній пояснив, що рухаючись на своєму авто в Кальміуському районі м.Маріуполя, помітив неадекватне водіння іншого автомобілю, та почав не поспішаючи рухатись за ним. Пересування вказаного вище автомобілю здійснювалось по вулицям Пархоменко, Світлій, Брестська в Кальміуському районі м.Маріуполя. Коли вказаний ТЗ зупинився, ОСОБА_4 постукав у вікно та побачив водія цього авто, яким виявився знайомий йому ОСОБА_1 , який був в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він викликав поліцію на номер «102». ОСОБА_1 вийшов з автомобілю, а він забрав ключ запалювання та документи та передав патрульним поліції. Зауважив, що у ОСОБА_1 був сильний перегар, нерозбірлива мова. Зі слів інших очевидців останній пересувався на ТЗ ВАЗ 2110 зранку.

А також пояснення свідка ОСОБА_2 в якіх вказано, що, знаходячись в Кальміуському районі м.Маріуполя він побачив автомобіль ВАЗ 2110, який рухався неадекватно по дорозі. Коли вказаний ТЗ зупинився, ОСОБА_4 постукав у вікно та почув ознаку алкогольного перегару, на підставі цього викликав поліцію на «102». В автомобілі перебував ОСОБА_1 .

У справі, що розглядається, покази свідків підтверджують лише факт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів. При цьому жодних показів щодо причетності останнього до керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння не надано.

Суд максимально вжив заходи для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до суду, однак на неодноразові виклики свідки до суду не з`явились без поважних причин, відмовились від допиту в суді.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше, зокрема, допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з її сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення. В цьому зв`язку ЄСПЛ у справі «Матицина проти Росії» (Скарга № 58428/10) нагадав, що важливим елементом справедливого кримінального процесу є конфронтація (очна ставка) обвинуваченого і свідка «в присутності судді, який буде виносити рішення по справі», для того щоб суддя заслухав свідка безпосередньо, поспостерігав за його поведінкою і сформував думку щодо його надійності. (Див. «PK проти Фінляндії» (рішення) (PK v. Finland (dec.)), № 37442/97, 9 липня 2002 роки; див. також, mutatis mutandis (з відповідними змінами), «Мілан проти Італії» (рішення) (Milan v. Italy (dec.)), № 32219/02, 4 грудня 2003 року; рішення у справі «Піткянен проти Фінляндії» (Pitkanen v. Finland), № 30508/96, п.п. 62-65 9 березня 2004 року; див. також рішення у справі «Пічугін проти Росії» (Pichugin v. Russia), № 38623/03, п. 199, 23 жовтня 2012 року; і, mutatis mutandis (з відповідними змінами), постанову по справі «Валерій Лопата проти Росії» (Valeriy Lopata v. Russia), № 19936/04, п. 128, 30 жовтня 2012 року).

У справі №6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» (Заява №6293/04) зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.

Так само, з відеофіксації, долученої до протоколу про адміністративне правопорушення, та дослідженої у судовому засіданні, взагалі не вбачається будь-якого руху транспортного засобу ВАЗ 2110 державний номерний знак НОМЕР_1 з доказами факту керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Пояснення останнього, надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в присутності свідків, аналогічні з поясненнями, наданими ним у судовому засіданні.

За таких підстав, доказів, які б могли об`єктивно та достеменно свідчити про те, що ОСОБА_1 17.11.2021 року, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом, суду не надані.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не надані такі докази і в ході судового розгляду, що виключає подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП через відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, внаслідок відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя: А.М.Іванченко