Постанова
Іменем України

13.01.2022 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

13 січня 2022 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 скеровано до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-10 КУпАП з підстав та обставин, викладених у протоколі А0284 ДШВ №00006 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП від 08.12.2021р.

Відповідно до розглядуваного протоколу, під час дії особливого періоду військовослужбовець ОСОБА_1 , усвідомлюючи свої дії умисно не виконав законні вимоги командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 щодо проходження вакцинації від гострої респіраторної хвороби Covid-19, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали та дослідивши фактичні обставини, у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого правопорушення не доведена, а відтак, відсутні підстави кваліфікувати обставини як ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Згідно диспозиції частини 2 ст. 172-20 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за відмову від виконання законних вимог командира (начальника) в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду , а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено в ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В силу ст. 129 Основного Закону України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров"я", одним з основних принципів охорони здоров"я в Україні є дотримання прав і свобод людини і громадянина в сфері охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій.

Пунктом "и" ч.1 ст.6 цього Закону визначено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, зокрема, правовий захист від будь-яких незаконних форм дискримінації, пов`язаних із станом здоров`я.

Пункт "б" ст.10 визначено обов"язок громадян України у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

В свою чергу, статтею 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено чіткий перелік інфекційних хвороб, проти яких здійснюється обов"язкове профілактичне щеплення, зокрема проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу.

Респіраторна хвороба Covid-19 до даного переліку не входить.

Відтак, покликання на порушення військовослужбовцем ОСОБА_1 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та ст.27 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" не відповідає фактичним обставинами справи.

Відповідно до статті 10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року N 90), та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики, прийнято наказ Міністерства охорони здоров"я України від 04.10.2021р. №2153 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням".

Проте, сам наказ МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щепленнь проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно ст.. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про необхідність проходження вакцинації військослужбовцем проти респіраторної хвороби COVID-19.

Покликання командира на свою, як на його думку, законну вимогу, яку відмовився виконувати ОСОБА_1 , не має жодного відношення до особливого періоду та за своїм змістом є абсурдною.

Крім того, як вбачається з протоколу А0284 ДШВ №00006 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-10 КУпАП від 08.12.2021р., такий складений командиром 1 десантно - штурмового батальйону НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_4 , повноваження у якого на складання протоколу про адміністративне правопорушення, матеріалами адміністративної справи не підтверджені.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, враховуючи встановлені в ході судового слідства обставини, які викликають сумнів в інкримінованому ОСОБА_1 адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 172-10 КУпАП, керуючись ст. 62 Конституції України, тлумачу ці сумніви на користь адмінправопорушника.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням всіх встановлених обставин, приходжу до висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-10 КУпАП слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП, а провадження в справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.9,10,11, 23-24, 30-1,38, 247, 268,. 283, 285 КУпАП,-

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-10 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення,щодо нього, закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. Кузь