П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О. Л. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Білоцерківського БПП м. Біла Церква УПП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН в матеріалах справи відсутній, на підставі ч.1 ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №203108 від 05.11.2021 о 08 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 , пересувався по А/Д М-05 «Київ-Одеса» на автобусі між міського сполучення «Миколаїв-Київ», при чому не мав у наявності негативного тестування на COVID-19 методом ПЛР, або документи що підтверджує тримання, повного курсу вакцинації. Як вбачається з матеріалів протоколу водій ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився про розгляд справи повідомлявся про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали, які надіслані до суду, суддя вважає, що справа підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу і події правопорушень, передбачених ч.1 ст. 44-3 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто у ній закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта іншої галузі права.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня 2000 року визначено,що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового

режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів

покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня

2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб,

несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких

законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню

короновірусної хвороби (СОVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, такого

змісту : «стаття 44-3 . Порушення правил щодо карантину людей.

Відповідно до ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Окремо слід зазначити, що норма ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши докази приєднані до протоколу, встановлено, що в протоколі не зазначено, яку норму закону ОСОБА_1 порушив, таким чином протокол про адміністративне правопорушення та докази долучені до протоколу, містять у собі суперечливі відомості, тому провадження у справі необхідно закрити.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні

злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в

законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне

правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 44-3,ст. ст. 221, 247, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого.1 ст. 44-3 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області у порядку та строки передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя:О. Л. Гавенко