Справа № 523/4382/22
Номер провадження 3/523/3432/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Жекової О.А.,

особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одеса, матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ВАВ № 069737 від 19 квітня 2022 року, складеного майором поліції Чебановим Д.І., відносно ОСОБА_1 , останній 03 квітня 2022 року о 17:00 годин, на сходовому майданчику в будинку АДРЕСА_2 , кинувся у бійку до громадянина ОСОБА_2 , чим порушив публічний порядок, скоївши дрібне хуліганство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі, за відсутністю складу правопорушення. Зазначив, що не порушував громадський порядок та спокій громадян, ініціював бійку його сусід ОСОБА_3 , з яким у нього склалися тривалі неприязні стосунки. 03 квітня 2022 року він знаходився на сходовій клітині тамбуру будинку, прибирався, коли відкрився ліфт, та вийшов його сусід ОСОБА_2 (син глави ОСББ будинку), якому він почав говорити, щоб той не залишав сміття в тамбурі, після чого ОСОБА_2 , у якого в руках був стаканчик із кавою, виплеснув на нього каву та різко кинувся в бійку до нього. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покотилися по сходах. ОСОБА_2 висловлювався в бік ОСОБА_1 нецензурною лайкою. Роз`єднала осіб сусідка ОСОБА_4 . ОСОБА_1 не визнав того, що бив битою ОСОБА_2 , зазначив що ніякої бити у нього взагалі не було, як і газового балончика. Після цього конфлікту, ОСОБА_1 зайшов до себе у квартиру, а ОСОБА_2 ще не міг заспокоїтись, бив у його двері, однак він не став на це реагувати.

Допитана у судовому засіданні, в якості свідка, сусідка ОСОБА_4 пояснила, що 03.04.2022 року була вдома, почула шум в тамбурі. Коли вона вийшла у тамбур, то побачила як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зціпилися та полетіли вниз по сходах. Біля них була Сніжана, співмешканка ОСОБА_2 , яка просила, щоб вони припинили бійку. ОСОБА_4 спустилась до низу, та потягнула ОСОБА_1 за собою, він її послухався. Після цього ОСОБА_2 піднявся та почав висловлюватись в бік ОСОБА_1 нецензурною лайкою, кричав щоб він повернувся, що необхідно розбиратися, ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, потім ще бив у двері ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_2 зайшов до своєї квартири, ОСОБА_4 почала витирати кафу зі стін та підлоги тамбура. Після цього, ОСОБА_2 знову вийшов, та почав кричати, де він, однак вона сказала, щоб він заспокоївся. Перед цим конфліктом, ОСОБА_2 влаштовував сварки своїй матері, бив по стінам, дві ночі тероризував всіх сусідів своєю агресивною поведінкою. Конкретно ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ображав, називаючи екстремісткою, колобаранткою, після чого вона мала намір викликати поліцію, однак його співмешканка ОСОБА_6 забрала його, та просила не викликати поліцію. Коли ОСОБА_4 роз`єднувала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то у ОСОБА_1 не було бити або балончика, у нього були пустими руки. Коли вона прибирала тамбур, то бачила лише стаканчик від кави. Внаслідок падіння по сходах, бачила що у ОСОБА_2 була садина на лобі, а у ОСОБА_1 зтісана ліва нога.

Потерпілий ОСОБА_2 до судового засідання, на виклик суду, не з`явився, надав заяву якою просив здійснити розгляд протоколу у його відсутність, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення.

Вивчивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 069737 від 19 квітня 2022 року та додані до нього матеріали, зокрема: пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заяву ОСОБА_7 , надані під-час складання протоколу про адміністративне правопорушення, характеристики на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , медичні документи, складені за наслідком медичного огляду ОСОБА_2 , покази допитаної у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , суд вважає що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з наступних підстав.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), який діє відповідно до Конвенції.

Таким чином, рішення ЄСПЛ є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Виходячи з практики застосування ЄСПЛ статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції. При цьому, у практиці ЄСПЛ сформувалася позиція, відповідно до якої застосування позбавлення волі у якості покарання надає правовій нормі характер, більшою мірою властивий кримінальному провадженню, ніж адміністративному або дисциплінарному.

Наприклад, у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року ЄСПЛ зазначив, що у суспільстві, в якому діє принцип верховенства права, покарання у вигляді позбавлення волі віднесені до «кримінальної» сфери, за винятком тих, які за своїм характером, тривалістю або способом виконання не можуть вважатися такими, що завдають суттєві збитки. Це правило зберігає свою чинність й у випадку, коли позбавлення волі є лише альтернативною формою стягнення, поряд із більш м`якими, наприклад, штрафом. У справі «Бенам проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ встановив, що навіть за умови існування лише ризику або вірогідності застосування позбавлення волі інтереси правосуддя вимагають забезпечення справедливого судового розгляду.

У світлі наведених рішень ЄСПЛ треба відзначити, що згідно зі статтею 32 КУпАП за окремі види адміністративних правопорушень у виняткових випадках може встановлюватися санкція у вигляді адміністративного арешту до п`ятнадцяти діб.

За вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, визначено стягнення у вигляді штрафу або громадських робіт, або виправних робіт, або адміністративного арешту. З огляду на каральну мету стягнень, передбачених зазначеною статтею КУпАП, провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Озтюрк проти Німеччини» від 21 лютого 1984 року, пункти 52-54; «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 року, пункти 56-59; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» від 17 листопада 2009 року).

Справі відносно ОСОБА_1 притаманний кримінальний характер , відповідно, можна дійти висновку, що стаття 6 Конвенції є застосовною у цій справі.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначив, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього Рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності, поширюються всі гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас у статті 62 Конституції України закріплено презумпцію невинуватості - одне з найважливіших положень демократичної правової держави. Така гарантія знайшла своє відображення в пункті 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, § 2 статті 6 Конвенції з прав людини, § 2 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 до Зводу принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню або ув`язненню у будь-якій формі.

Такої позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні у справі «Алене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року підкреслив, що сфера застосування принципу невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, а й для інших органів держави (пункт 33).

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 21-22 рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України», пункт 33 рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України»).

У сенсі положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вітчизняні суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до змісту ст. 173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого статтею 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена проблемами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Для визначення поняття громадський порядок із загальноприйнятого тлумачення цього поняття та судової практики є те, що громадський порядок - це стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочином, усталених правил співжиття, комунікацій (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, де особа усвідомлює, що її дії протиправні, та передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок, і особа прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей та наслідки у вигляді порушення громадського спокою і спокою громадян. Тобто, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам суспільству, державі тощо.

Судом встановлено, що 03.04.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на фоні тривалих неприязних стосунків, стався конфлікт, який переріс у спільну бійку між ними.

Обставини тривалих неприязних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджуються поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні, поясненнями ОСОБА_2 наданими під-час складення протоколу, а також вбачаються із заяви ОСОБА_7 (матері ОСОБА_2 ). Також ці обставини знайшли своє підтвердження показами свідка ОСОБА_4 , які остання надала у судовому засіданні, під присягою.

При цьому, суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_8 , оскільки останні датовані 20.04.2022 року, тобто надані після складення протоколу про адміністративне правопорушення. В свою чергу, будучи викликаною для дачі пояснень у судове засідання, ОСОБА_8 до суду не з`явилась.

Суд виходить із того, що наявність неприязних стосунків між винною особою та потерпілим свідчить про ВІДСУТНІСТЬ у діях ОСОБА_1 ознак дрібного хуліганства. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду (ВС/ККС) у справі № 720/990/18 від 18.06.2020.

При цьому, суд вважає за необхідне також зазначити, що дрібне хуліганство передбачає умисел, спрямований на порушення громадського порядку і спокою громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства.

В ході судового розгляду, не встановлено даних, які б вказували на те, що дії ОСОБА_1 були результатом неповаги до громадського порядку та суспільства. Матеріали справи не містять доказів, які би вказували на наявність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення саме громадського порядку.

З огляду на викладене, аналізуючи правову природу конфлікту, що виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , необхідно дійти висновку про відсутність в ньому такої необхідної складової правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як наявність вини у формі прямого чи непрямого умислу на порушення саме громадського порядку.

Натомість, матеріалами справи доводиться побутовий характер сварки, яка виникла на ґрунті неприязних взаємовідносин між двома сусідами, які не можуть порозумітись та дійти згоди, виражають неповагу один до одного.

При цьому, наявні в матеріалах справи медичні документи, складені за наслідком медичного огляду ОСОБА_2 , не створюють склад саме ст. 173 КУпАП.

Наведені факти, в сукупності з вищевикладеними доказами у справі, знаходяться у взаємозв`язку між собою, та поза всяким розумним сумнівом свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП .

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: К.О. Далеко