П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2022 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Вдовики О.М.,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 738465 від 12.11.2021 вбачається, що 12.11.2021 о 10 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 в текстильному магазині, будучи ФОП ОСОБА_1 не забезпечив маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 метра, чим порушив вимоги абзацу 1 пп.9 п.2-г, п.3, п.3-5 постанови КМУ №1236 (зі змінами) від 09.12.2020.

Дії ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення він не мав негативного результату тестування на COVID-19, тому прийняв рішення про припинення здійснення торгівлі в приміщенні магазину за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 зазначив, що скориставшись тим, що магазин був зачинений, торгівля не здійснювалась, покупці не приймались, 12.11.2021 він проводив інвентаризацію товару та генеральне прибирання, розміщував нові товари, в тому числі вирішив обновити маркування на підлозі, яке в деяких місцях було стерно покупцями, та час від часу я виходив викидати сміття на вулицю, і в такий момент до магазину зайшли поліцейські, які почали складати протокол про адміністративне правопорушення, при цьому в магазині були відсутні покупці.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Вдовика О.М., просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, обґрунтовуючи це тим, що до матеріалів справи не долучено жодного належного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 , так, невідоме джерело походження фотографій, які долучено до матеріалів справи, оскільки не відомо де саме, коли саме та ким вони виконані, не зрозуміло і що за підлога у якій кімнаті якого приміщення зафіксована. Крім того, вказані фотографії не охоплюють всю площу магазину, зроблені у вибіркових місцях, де дійсно нанесеного маркування не видно. Так, відповідно до Договору оренди № 19 на нежитлове приміщення від 01.0.2021 ОСОБА_1 орендує частину павільйону № 3 та частину павільйону № 4 в групі ТС, загальна площа 60,0 кв.м., за адресою м. Біла Церква, вул. Привокзальна, буд. 8, яка не охоплена фотознімками. Крім того, з викладеного вбачається, що адреса павільйону в протоколі про адміністративне правопорушення вказана не вірно, а за адресою АДРЕСА_2 , яка зазначена у протоколі, знаходиться оптово-роздрібний склад Бджілка з головним офісним приміщенням. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 допустив відвідування магазину.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Вдовику О.М., дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи.

Так, відповідно до п.п. 9 п.2 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менш як 1.5 метра.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно із пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011. заява № 16347 02). «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтвердив, що на фотознімках, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксовано саме приміщення, де останній здійснює господарську діяльність, однак вказаними фотознімками не охоплена вся площа приміщення, де може міститися відповідне маркування, однак, при цьому ОСОБА_1 доказів на підтвердження наявності маркування у частині приміщення, яка не охоплене фотознімками, на надав. Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що адреса павільйону в протоколі про адміністративне правопорушення вказана не вірно.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 738465 від 12.11.2021 вбачається, що 12.11.2021 о 10 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 в текстильному магазині, будучи ФОП ОСОБА_1 не забезпечив маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 метра.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_1 надав договір оренди № 19 від 01.0.2021, згідно якого останній орендує частину павільйону № 3 та частину павільйону № 4 в групі ТС, загальна площа 60,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_4 , де здійснює господарську діяльність.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, ща за адресою вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме АДРЕСА_2 , особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не здійснює господарської діяльності.

Отже, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані матеріали, суддя встановив, що у вказаному протоколі зазначена не вірна адреса вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

В зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи по суті, а у суду виникли сумніви щодо правдивості даних в ньому, то в такому випадку він не може слугувати як належний, допустимий доказ по справі.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, ч. 1 44-3, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. В. Ларіна