Справа № 419/2793/21
Провадження № 3/419/46/2022
ПОСТАНОВА

10.01.2022 року суддя Новоайдарського районного суду Луганської області Іванова О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від командира військової частини НОМЕР_1 , у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, військовослужбовця, солдата, тимчасово виконуючого обов`язки водія-електрика 1 радіостанції Р-161А2М1 радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 року складено протокол серія А1736 №0188 про військове адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого 26.11.2021 року солдат ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 с. Муратове з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушена координація рухів, запах алкоголю з роту, порушення мови), вищевказаному військовослужбовцю було надано наказ разом з посадовими особами військової частини НОМЕР_1 проїхати до зонального відділу військової служби правопорядку, яке розташоване у м. Сєвєродонецьк, але ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, що супроводжувалось нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою у бік посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , чим порушив вимоги абзацу 2 ст. 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а саме підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Правопорушення вчинено під час проходження служби, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
В судове засідання, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.172-10 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч.2 ст.172-10 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі відмови від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду.
Пунктом 28 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно пункту 30 цього ж Закону начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. (пункт 30 Закону).
Під наказом розуміється одна із форм реалізації владних функцій організаційно-розпрядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. Під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину невиконання наказу разом з посадовими особами в/ч НОМЕР_1 проїхати до зонального відділу ВСП, але ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння.
З наявних матеріалів адміністративної справи дії ОСОБА_1 не підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, оскільки виходячи з пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що передбачено кваліфікувати, як відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ( ч. 3 ст. 172-20 КУпАП), виявляв непокору, погрожував фізичною розправою, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 тобто дії ОСОБА_1 підлягають перевірці органом досудового розслідування на наявність ознак кримінального правопорушення.
Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, які мають бути встановлені судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
В порушення вимог ст. 256 КУпАП посадовою особою у протоколі про правопорушення не зазначено нормативних актів, на підставі яких командир мав право вимагати проходження військовослужбовцем ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння проїхавши до зонального відділу ВСП м. Сєвєродонецька.
Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
У разі вчинення дії, передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, настає відповідальність за ч. 3ст. 172-20 КУпАП.
Отже, для настання відповідальності особи за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП необхідна наявність кваліфікуючих ознак, які визначені в ч. 1 ст.172-20 КУпАП.
Порядок складення протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ст. 172-20 КУпАП визначений у «Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Служби зовнішньої розвідки України № 300 від 14.08.2018, відповідно до п. 7 Розділу ІІ якої, у разі виявлення факту або виникнення підозри у розпиванні алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживанні наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцем на території місця проходження військової служби, військових об`єктів, або появи військовослужбовця на території місця проходження військової служби, військових об`єктів у нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння для підтвердження ознак військового адміністративного правопорушення (стаття 172-20 КУпАП) такого військовослужбовця направляють до закладу охорони здоров`я на підставі письмового направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (додаток 2) уповноваженої посадової особи.
Військовослужбовець направляється до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у супроводі військовослужбовців підрозділу власної безпеки СЗРУ.
У разі відмови військовослужбовця від направлення до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис у протоколі та засвідчує факт відмови своїм підписом і підписами двох свідків.
Після цього уповноважена посадова особа складає протокол про вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-20 КУпАП(відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).
Як встановлено судом відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Таким чином відмова ОСОБА_1 від проходження освідування є окремим складом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, окремої кваліфікації за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП не потребує.
Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки судом встановлено, що матеріали провадження не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-10 КупАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст.172-10 ч.2,247ч.1,283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-10 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Новоайдарський районний суд Луганської області.

Суддя: О.М. Іванова