Справа № 299/597/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
10.01.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала потерпіла ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2020 року провадження у справі щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, приватного підприємця,
за ст. 173-1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно постанови, 28.02.2020 відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 у лютому 2020 року в соціальній мережі Фейсбук на своїй сторінці опублікував статтю з інформацією, яка не відповідає дійсності і є неправдивими чутками, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді підлягає скасуванню. Зазначає, що свідки - гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з приводу публікації ОСОБА_2 , пояснили, що така публікація викликала в них панічні відчуття. Стверджує, що протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього поясненнями підтверджується факт поширення ОСОБА_2 неправдивих чуток шляхом публікацій повідомлень у мережі «Фейсбук». Просить постанову скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним за ст. 173-1 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності апелянтки ОСОБА_1 та її захисника, - адвоката Мишинчука В. В., а також без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його представника, неявка яких, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався, зокрема 02.09.2020, 20.01.2021, 29.04.2021 як за клопотанням представника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , адвоката Нечаєва В. В., так і за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_1 , адвоката Мишинчука В. В. Слід також зазначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Береться до уваги і те, що учасники судового розгляду до суду не з`явились, хоча обізнані з тим, що у суді розглядається справа щодо них, при цьому відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від сторін не надходило.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №263939 убачається, що згідно зі зверненням ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_2 у лютому 2020 року в соціальній мережі Фейсбук на своїй сторінці опублікував статтю з інформацією, яка не відповідає дійсності і є неправдивими чутками. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 173-1 КУпАП.
У письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_1 підтвердила обставини, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.
З письмових пояснень громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які є ідентичними за змістом, убачається, що опублікована ОСОБА_2 інформація викликала у цих осіб обурення та паніку.
У матеріалах справи містяться скріншоти сторінки в соціальній мережі Facebook із текстом, поширеним ОСОБА_2 , який і став підставою складання вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення.
Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи на предмет належності та допустимості, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-1 КУпАП.
Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №263939 вказано, що згідно зі зверненням потерпілої ОСОБА_1 , громадянин ОСОБА_2 у лютому 2020 року у соціальній мережі Фейсбук на своїй сторінці опублікував статтю з інформацією, яка не відповідає дійсності і є неправдивими чутками, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-1 КУпАП.
Згідно з диспозицією ст. 173-1 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення настає у разі поширювання неправдивих чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку.
З огляду на вищезазначене, очевидним є факт, що викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ст. 173-1 КупАП, оскільки у ній відсутній наслідок вчинених дій особи, які згідно зі ст.173-1 КУпАП повинні виражатись у виникненні паніки серед населення або порушенні громадського порядку.
Під поняттям «паніка» слід розуміти один із видів поведінки натовпу, який знаходиться в умовах поведінкової невизначеності, у підвищеному емоційному збудженні від безконтрольного почуття страху. Як убачається з проколу про адміністративне правопорушення, будь-яких відомостей про те, що публікація ОСОБА_2 спричинила паніку чи викликала у кого-небудь панічний страх або порушення громадського порядку немає.
Відтак, апеляційний суд, враховуючи вищевказане не вважає слушними доводи апелянтки про те, що публікація, поширена ОСОБА_2 у соціальній мережі «Фейсбук», спричинила у громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 панічні відчуття. Суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що свої письмові пояснення вказані особи у суді не підтвердили, позаяк вони у судовому засіданні не допитувалися, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень не попереджалися, хоча місцевим судом вживались всі необхідні заходи з метою явки вказаних вище осіб у судове засідання.
На переконання апеляційного суду, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого ОСОБА_2 діяння не підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-1 КУпАП, позаяк вони фактично ґрунтуються лише на зверненні потерпілої ОСОБА_8 .
У контексті цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі зазначається суть вчиненого правопорушення.
Як убачається зі змісту ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Суд не має право самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися у суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи у такий спосіб, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, враховуючи те, що обставини вчиненого ОСОБА_2 діяння не підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-1 КУпАП, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку матеріалам справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення про відсутність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ст. 173-1 КУпАП адміністративного правопорушення, відтак про необхідність закриття провадження у справі.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі апелянткою не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173- 1 КУпАП.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд бере до уваги таке.
Так, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 173-1 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце. З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ст. 173-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана потерпілою ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подала потерпіла ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Пстанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 червня 2020 року про закриття провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 173-1 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван Стан