ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/84/22 Справа № 183/6421/21 Суддя у 1-й інстанції - Крохмалюк І. П. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, о 02.40 годині біля будинку 1 по проспекту Героїв Соборного району м. Дніпро водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Highlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку за згодою водія за допомогою приладу «Alkotest 0573», тест № 1565, результат огляду - 0.92 проміле. При цьому здійснювалася відповідна відеофіксація.

Не погоджуючись з винесеною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу скарги, постанову скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що суд розглянув справу за його відсутності, йому взагалі не було відомо про існування судового провадження, та він не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Про винесення постанови йому стало відомо лише 22 листопада 2021 року, після чого він подав апеляційну скаргу.

В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновоки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається й на те, що справу було розглянуто без встановлення всіх обставин справи та без залучення захисника, що призвело до грубого порушення його права на захист. Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування транспортним засобом, як цього вимагає закон, зокрема ст. 266 КУпАП.

При цьому, указує, що матеріали справи є сфальсифікованими, оскільки відеозапис співробітників поліції є не безперервним, не містить відомостей про розпакування невикористаного мундштуку та контрольного забору повітря, а також відомостей про ознайомлення апелянта з результатами повірки приладу, а тому, на думку ОСОБА_1 , постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що постанову винесено без участі ОСОБА_1 та матеріали справи не містять доказів про те, що копія оскаржуваної постанови йому направлялась своєчасно, а про існування постанови йому стало відомо лише 22.11.2021.

За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 018657 від 01.09.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, тестуванням на алкоголь за допомогою приладу "Alkotest 0573", тест № 1565, результат огляду - 0.92 проміле, відповідно до якого ОСОБА_1 01.09.2021 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою, та свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист, є необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленний працівниками поліції про місце, час розгляду справи, що підтверджується відповідним записом у протоклі про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився,

Судом першої інстанції також було вжито всіх заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом направлення судової повістки про виклик до суду, однак останній у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини свого неприбуття, клопотання про відкладання розгляду справи суду не надав.

Слід відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

Отже, ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду першої інстанції, тому апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчиненне адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з порушеннями, оскільки відеозапис співробітників поліції не містить відомостей про розпакування невикористаного мундштуку та контрольного забору повітря, а також відомостей про ознайомлення апелянта з результатами повірки приладу не приймаються до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи на час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу "Alkotest 0573" ОСОБА_2 відповідних клопотань не заявляв, огляд проводився за добровільною його згодою, здійснювалась відеофіксація, та з результатом обстеження цим приладом він був згоден, що підтверджується його особистим підписом й за результатами цього огляду складено відповідний акт та роздрукований на папері його показники, які долучені до матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, є неспроможними та спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом 4771 4668, з якого видно, що співробітник поліції висунув вимогу про заборону подальшого керування транспортним засобом та роз`яснив наслідки її невиконання, з чим водій погодився.

Посилання ОСОБА_2 на те, що відеозапис не є безперервним, а тому не може бути підтвердженням його вини, є необґрунтовани, оскільки основна частина долучених записів, яка містить факт встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія, подальшу пропозицію та проходження огляду є безперервно зафіксованою.

Отже, апелянтом не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33, 36 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_3 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без - змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко