Справа № 366/2140/21
Провадження №3/366/7/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого приймальником товарів ТОВ «Фора», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

10.08.2021 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 180194 від 01.08.2021 року:

01.08.2021 року о 01 год. 45 хв., в смт. Іванків по вул. Київській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія визначення стану алкогольного сп`яніння проводилось за допомогою приладу Drager ARBL 0630 у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зокрема пояснив, що алкогольні напої не вживав, а на протязі дня вживав лікарський препарат, настоянку валер`янки. Вважає, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння недійсні. Крім цього ОСОБА_1 пояснив, що не погодився з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки автомобіля, також вимагав від працівників поліції провести його огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак такий огляд не було проведено. Також ОСОБА_1 пояснив, що підписав бланк якогось документу, а саме якийсь Акт огляду, який не був заповнений, з цим документом він не ознайомився та не міг ознайомитись.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз цієї статті зокрема свідчить про обов`язок уповноважених осіб, які за законом мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення відображати суть вчиненого адміністративного правопорушення у повній мірі, з урахуванням конкретних обставин справи. Зокрема пунктом 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 передбачено, що у випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

До протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським долучено роздруківку з приладу DRAGER ARBL 0630 № 542 від 01.08.2021 року (результат огляду 1,14 %) та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які мали б відображатись, тим більше що огляд проводився із застосуванням спеціальних технічних засобів поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу. Ця обставина свідчить про недотримання поліцейським як вимог ст. 256 КУпАП так і Інструкції № 1452/735.

Суддя звертає увагу, що з огляду на допущені порушення поліцейським вимог ст. 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, його також неможливо направити для доопрацювання, оскільки для усунення цих недоліків, в протоколі необхідно робити виправлення, що є недопустимим.

Крім цього, як зазначено вище, у матеріалах справи наявний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція № 1376) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

ОСОБА_1 пояснив, що він підписав якийсь документ, точну назву якого не назвав, але сказав що це був якийсь Акт, з яким він не ознайомився.

Суддя приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 стосовно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (такий документ як АКТ в матеріалах справи один), оскільки відомості про його складення не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а сам Акт наявний в матеріалах справи. Це ставить під сумнів ту обставину, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів дійсно був повністю заповнений у присутності ОСОБА_1 та надавався йому для ознайомлення.

Також, наявний в матеріалах справи акт огляду не містить відомостей про те, що його копія після складення була надана ОСОБА_1 .

Згідно п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 передбачено, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

З огляду на викладене, суддя ставить під сумнів Акт огляду стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів як доказ у справі про адміністративне правопорушення, а тому ставиться до нього критично.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення «До протоколу додаються» зазначено: CD-диск з відео. Разом з цим, як фабула протоколу про адміністративне правопорушення, так і інші наявні матеріали справи не містять відомостей про застосування поліцейським засобів відео фіксації під час проведення огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а тому походження цього диску в матеріалах справи судді не зрозуміле.

Щодо долучення матеріалів відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення..

Згідно ч 2, 3 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. Поліція для виконання покладених на неї завдань може застосовувати інші заходи, визначені окремими законами.

До превентивних поліцейських заходів відноситься застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п. 9 ч. 1 ст. 31 цього Закону).

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 цього Закону строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок застосування засобів відео фіксації поліцейськими та долучення цих записів до матеріалів справ, в тому числі про адміністративні правопорушення, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженоюнаказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Порядок видачі з серверів та долучення до матеріалів справ відзнятих поліцейськими відеозаписів регламентовано у розділі VIII зазначеної Інструкції.

Згідно п. 2 розділу VIII Інструкції № 1026 відеозаписи автомобільних та стаціонарних систем зберігаються на сервері у визначений виробником спосіб.

Згідно п. 6,7 розділу VIII Інструкції № 1026, дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки.Відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України.

Отже, аналіз зазначених норм Інструкції № 1026 свідчить про те, що поліцейські, самостійно, без дозволу керівника підрозділу, не мають права копіювати відзняті відеозаписи. Для належного долучення відеозапису як доказу до протоколу про адміністративне правопорушення, керівнику підрозділу необхідно видати доручення відповідальній особі, яка в подальшому, в установленому порядку копіює відзнятий фрагмент відеозапису та направляє його до суду з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція № 1376) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Як зазначено у протоколі, до нього додається диск з відео, однак матеріали справи не містять відомостей про те, що цей диск з відео дійсно був складеним (змонтованим) під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Це свідчить про передчасність зазначення цього додатку у протоколі про адміністративне правопорушення, та недопустимості його як доказу у справі з точки зору ст. 251 КУпАП, в якій зокрема зазначено про те, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що надані до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-якого запиту, доручення чи іншого документу, який би свідчив про долучення до матеріалів справи поліцейським відеозапису, як того вимагає Інструкція № 1026, яка у діяльності поліції регулює ці питання та є обов`язковою для виконання органами та підрозділами поліції, суддя приходить до висновку, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення оптичний диск не відповідає критеріям належного та допустимого доказу, а тому не приймається суддею до уваги.

Крім цього, передчасне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення доказів, яких не існує на момент складання такого протоколу, має наслідком не тільки визнання їх неналежними та недопустимими доказами по справі, а й порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки така особа має право знайомитись з матеріалами справи, а в такому випадку ознайомитись з доказами фактично неможливо.

Порушення прав ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поліцейськими у цьому випадку також було допущено при складанні Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, цей Акт огляду фактично не був складений та наданий для ознайомлення ОСОБА_1 (до фактичного складання Акту суддя ставиться критично).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

ОСОБА_1 пояснив, що з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння не погодився та вимагав від працівників поліції провести огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Вислухавши це пояснення та дослідивши матеріали справи, суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно п. 6,7 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж

протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів та спростовували б його пояснення в судовому засіданні, що у свою чергу свідчить про порушення поліцейським вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції 1452/735 та Порядку № 1103.

Документом, який може свідчити про згоду водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, зокрема є НАПРАВЛЕННЯ на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 1 до Інструкції № 1452/735) з відміткою про відмову водія від проходження такого огляду, оскільки останній згоден з результатом огляду, проведеного поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів.

Також суддя звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 , як на місці зупинки його поліцейськими, так і в судовому засіданні наголошував на тому, що вживав на протязі дня настоянку валер`янки, однак цієї обставини поліцейськими не було перевірено, жодні документи чи відомості в наявних документах не відображають вжиття поліцейськими заходів щодо встановлення цієї обставини.

Зокрема, цю обставину можливо було перевірити у закладі охорони здоров`я, тим більше що про це, як стверджує ОСОБА_1 він сам наполягав.

Згідно Інструкції до використання медичного препарату настоянка валер`янки, остання має вміст етанолу. Також в Інструкції зазначено, що особі, яка приймає такий препарат, не рекомендовано керувати транспортними засобами.

Це в свою чергу ставить під сумнів саму подію керування ОСОБА_1 транспортним засобом саме в стані алкогольного сп`яніння, а тому до зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікаційних ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя ставиться критично.

Будь-яких інших доказів, які були б достатніми, належними і допустимими, та у своїй сукупності, з урахуванням принципу доказування «поза розумним сумнівом», свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобами в стані алкогольного сп`яніння до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими не долучено.

Враховуючи встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що поліцейським порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, порядок якої проведення регламентований у ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, а відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості не відповідають фактичним обставинам справи.

Також суддя звертає увагу, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (аналогічна правова позиція міститься у рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Крім цього, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, суддяприходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 19,62 Конституції України, ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П.Слободян