Номер справи 623/4161/21
Номер провадження 3/623/6/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Герцов О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною статті 122-2, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №255153 від 10 жовтня 2021 року, о 16 годині 49 хвилин, в м.Ізюм по вулиці Віктора Цоя водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz GL35 CDI д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, після чого втік з місця події. Правопорушення зафіксоване на відеореєстратор «XIAOMI », чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №255153 від 10 жовтня 2021 року, відеофіксацією зафіксованою на відеореєстратор «XIAOMI », довідкою АРМОР.

Зі змісту вищенаведеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №255151 від 10 жовтня 2021 року, о 16 годині 49 в м.Ізюм по вулиці Віктора Цоя водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GL35 CDI д.н.з. НОМЕР_2 , на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, що подавалася за допомогою проблискового маяка червоного кольору та спеціального сигналу, не зупинився.

Факт правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №255151 від 10 жовтня 2021 року, відеофіксацією зафіксованою на відеореєстратор «XIAOMI », довідкою АРМОР.

Вказані протоколи відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною статті 122-2, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглядаються одночасно.

В судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_1 , адвокат Заіка А.М., просив закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122-2, частиною 1 статті 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, пояснюючи, що матеріали справи та відеозапис долучений до матеріалів справи не містять ніяких даних як саме поліцейськими було встановлено особу правопорушника, підтвердження того, що саме ОСОБА_1 , вчинив дані правопорушення матеріали справи не містять.

Оскільки договір про надання правової допомоги від 25 жовтня 2021 року був укладений між адвокатом Заікою А.М., та ОСОБА_2 , на підставі довіреності, виданої ОСОБА_1 та посвідченої приватним нотаріусом Мацокіною Н.О. 18 листопада 2020 року, то адвокат Заіка А.М., не може точно сказати, що на відеозаписі саме ОСОБА_1 , оскільки власне його не бачив, бо ОСОБА_1 , на даний час перебуває за межами України.

Згідно наданої відповіді з державної прикордонної служби України наданої на адвокатський запит 04/12/21 від 18 грудня 2021 року ОСОБА_1 , останній раз перетинав кордон на територію РФ 11 грудня 2018 році, тому в жовтні 2021 року ОСОБА_1 , аж ніяк не міг бути на території України.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , підтвердив факт того, що особу правопорушника було ідентифіковано згідно електронних даних, та пояснень осіб які були присутні на місці зупинки ОСОБА_1 , від дачі письмових пояснень свідки відмовилися.

З приводу перетину кордону поліцейський повідомив, що ОСОБА_1 , має два прізвища, та перетинає кордон під іншим прізвищем.

Згідно інформації начальника Ізюмського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Васкевич С., підтверджується факт наявності актового запису про зміну імені на гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого відділом 10 листопада 2015 року, актовий запис №27.

Адвокат Заіка А.М., просив надану інформацію недопустимим доказом.

Вислухавши пояснення представника правопорушника ОСОБА_1 , адвоката Заіки А.М., стосовно протоколу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю за необхідне зазначити наступне: Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положень частини 1 статті 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному в присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З урахуванням викладених обставин та вимог закону, приходжу висновку, що матеріали справи не містять належних беззаперечних доказів в їх сукупності, які б без сумніву дозволяли зробити висновок про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки відеозапис не містить даних на підтвердження факту пропозиції поліцейськими на проходження ОСОБА_1 , огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку, та факту відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку,

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

У відповідності до статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази, пояснення представника правопорушника ОСОБА_1 , адвоката Заіки А.М., поліцейського Коваленко Д.О., та оцінюючи встановлені обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що дії правопорушника правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 122-2 КУпАП, оскільки він не виконав вимогу поліцейського про зупинку.

Пункт 2.4 ПДР України передбачає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пункт 8.9.Б ПДР України передбачає, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Згідно частини 1 статті 122-2 КУпАП, невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно даних матеріалів справи особу правопорушника ідентифіковано за допомогою довідки «АРМОР» із зображенням фотографії яка підтверджує, що на відеозаписі який долучений до матеріалів справи зафіксовано факт спілкування поліцейських саме з ОСОБА_1 .

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність правопорушника, не встановлено.

Відповідно до статті 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , який скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122-2 КУпАП, і тому вважаю за можливе застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 122-2, частиною 1 статті 130, статтями 33-35, 401, 221,247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по адміністративній справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-2 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 454 гривні 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджет 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Герцов