ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2022 року справа № 542/1856/21

провадження № 3/542/56/22

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 4 ст. 130 КпАП України,

в с т а н о в и в :

07.12.2021 року зазначений адміністративний матеріал надійшов з відділення поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області для розгляду по суті.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 17.10.2021 о 23 год. 20 хв. в с. Мала Перещепина ОСОБА_1 скоїв ДТП, після чого вживав адкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду на встановлення стану сп`яніння та проходити який відмовився в присутності двох свідків, як за допомогою алкотестера «Драгер», так і медичному закладі, чим порушив имоги п. 2.10є Правил дорожнього руху.

Судові засідання призначалися неодноразово: 29.12.2021, 10.01.2022 та 13.01.2022.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився. В матеріалах справи наявні відомості про належне сповіщення про день та час розгляду справи (а.с. 15).

За змістом положень статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Судом на виконання вимог закону, вживалися заходи щодо належного сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи містяться дані про належне сповіщення ОСОБА_1 в судове засідання на 13.01.2022 на 16 год. 20 хв. (а.с. 15).

З огляду на наявність в матеріалах справи відомостей про належне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи та відсутність клопотання про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП наступає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пунктом 1.3. ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями п. 2.10є Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до виписаних у статтях 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , 17.10.2021 о 23 год. 20 хв. в с. Мала Перещепина скоїв ДТП, після чого вживав адкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду на встановлення стану сп`яніння та проходити який відмовився в присутності двох свідків, як за допомогою алкотестера «Драгер», так і медичному закладі, чим порушив имоги п. 2.10є Правил дорожнього руху.

Водночас, ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП є водій транспортного засобу, який вчинив ДТП та після чого вживав алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, до нього долучаються докази керування особою транспортним засобом, а також докази самої події ДТП та причетності особи до неї, а також докази вживання водієм алкоголю після ДТП.

У протоколі про адміністративне правопорушення, вказано, що водій ОСОБА_1 скоїв ДТП, після чого вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду на встановлення стану сп`яніння та проходити який відмовився в присутності двох свідків, як за допомогою алкотестера «Драгер», так і медичному закладі.

Водночас, доказів на підтвердження вказаних обставин до протоколу про адміністративне правопорушення надано не було, відтак, до суду не надано належних та допустимих доказів наявності у діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом, за участі якого відбулась ДТП, не містять доказів самої події ДТП та причетності ОСОБА_1 до неї.

При цьому, до суду не надано доказів складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, або доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Водночас, за відсутності в матеріалах справи будь-яких даних чи доказів самої події ДТП суд взагалі позбавлений можливості встановити обставини причетності до неї особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У даній справі, під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП суд не вправі виходити за межі фабули адміністративного правопорушення, що інкримінується особі та встановлювати обставини, що становлять склад іншого правопорушення, матеріали щодо якого до суду на день розгляду справи не надходили.

Разом з тим, наданий на підтвердженн винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення відеозапис не доводить його винуватості та не береться судом до уваги.

Так, у наданому відеозаписі не зафіксовано ані факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані факту самої події ДТП, ані причетнності ОСОБА_1 до неї, ані факту вживання ним алкогольних напоїв після ДТП.

Натомість, у наданому відеозаписі працівником поліції у стверджувальній формі було повідомлено свідків про перебування особи (особу якої не було встановлено) у стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, наданим відеозаписом не зафіксовано жоднної з обставин, які підлягають встановленню під час вирішення питання наявності ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При цьому, письмові пояснення свідків, суддя теж не бере до уваги, оскільки вони не доводять поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Так, з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що про факт ДТП він дізнався від мешканців села, отже, особисто не сприймав обставин, про які повідомив у письмових поясненнях, при цьому не вказав осіб, зі слів яких йому стало відомо про обставни ДТП.

А з пиьмових пояснень свідка ОСОБА_3 не підтверджується факту вживання ОСОБА_4 алкогольних напоїв за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Постанова судді про притягнення до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Натомість, у відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надані матеріали не відповідають критеріям достовірності, достатності та належності.

Встановлення винуватості чи невинуватості особи здійснюється на підставі оцінки доказів, якими, згідно зі ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про відсутність суб`єкта адміністративного правопорушення та про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення є відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Провадження у такій справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

У зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у скоєнні вказаного в протоколі правопорушення, доходжу до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 7, частиною 4 статті 130, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 251, 268, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення, через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.