ПОСТАНОВА

іменем України

21.01.2022 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2021 о 16:25 годині ОСОБА_1 в м. Дніпрі в пров. Лужний, біля буд. 8 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода; від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Порушення вчинене повторно протягом року.

ОСОБА_1 був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`являється в судові засідання, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 143219 від 04.12.2021 ОСОБА_1 04.12.2021 о 16:25 годині в м. Дніпрі в пров. Лужний, біля буд. 8 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода; від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився у присутності двох свідків.

У відповідності до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які кожен окремо вказали, що саме ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Одночасно слід зазначити, що викладені обставини підтверджуються наявним в матеріалах провадження відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого зокрема вбачаєтьсь, що будь яких порушень прав ОСОБА_1 не було.

Також в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 04.12.2021 про те, що ОСОБА_1 04.12.2021 о 16-39 відмовився від проходження огляду в КЗ «ОМПЦЛЗ» ДОР.

Крім того, відповідно до карток обліку адміністративних правопорушень, надану співробітником патрульної, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягувався до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 05.12.2021, однак копії постанови про притягнення до ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи не долучено.

Органом поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Суд враховує, що зазначена правова норма передбачає відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення. При цьому підтверджень того, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення 04.12.2021 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду не надано, тобто суд приходить до висновку, що останній ОСОБА_1 не є особою, яка протягом року вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він вчинив дане правопорушення буз ознак повторності, тобто ОСОБА_1 винен у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, то по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Саме це стягнення, буде необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому суд враховує, що керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 30,283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: І.В. Дяченко