Провадження № 33/810/10/22
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Кізіми В.В.,

розглянувши «21» січня 2022 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.12.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.12.2021 року визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також з ОСОБА_1 стягнено судовий збір в дохід держави у розмірі 454 грн.

У постанові суду зазначено, що 20.10.2021 року о 00 годині 32 хвилин в м.Сєвєродонецьку, по ш.Будівельників, буд.31, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та у медичному закладі, водій відмовився, що зафіксовано на бодікамеру DSJ-X300111-BВ0111.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Аргументує тим, що на час складання протоколу він не керував транспортним засобом, а знаходився в якості пасажира у технічно несправному автомобілі, у якому на той час була несправність елементу трансмісії - шарніру рівних кутових швидкостей, через яку той зовсім не рухався.

Вказує, що свідок ОСОБА_2 повідомляв суду, що за кермом автомобіля знаходився особисто він, що тільки після від`їзду поліції, яка складала протокол, вони відремонтували автомобіль, а також те, що апелянт не керував транспортним засобом та наполягав на виклику інших (ніж тих, хто складав протокол) співробітників поліції для всебічного та об`єктивного розгляду. Крім того вказує, що свідок ОСОБА_3 також пояснював суду, що в день складання протоколу 20.10.2021 апелянт не керував автомобілем, а керував ОСОБА_2 . В момент спілкування з поліцейськими автомобіль був несправним та не переміщувався, а ОСОБА_1 з метою доказування своєї невинуватості намагався викликати слідчо-оперативну групу. Проте суд не звернув уваги на вищезазначені обставини, не повіривши двом свідка безпідставно надав пріоритет даним з відеореєстратора, при цьому не викликавши та не допитавши поліцейських, які складали протокол. Також апелянт вказує на те, що йому працівниками поліції не було роз`яснено право на правову допомогу адвоката та не зафіксовано його відмову від правової допомоги, у зв`язку з чим вважає, що праціниками поліції було порушено конституційний принцип презумпції невинуватості та гарантії ст. 59 Конституції на правову допомогу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Кізіма В.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Стверджували, що за кермом автомобіля ОСОБА_1 не перебував, а пересів за кермо з переднього пасажирського сидіння вже після того, як зупинився ТЗ через поломку трансмісії. Тому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на надані ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення, а також на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №362402 від 20.10.2021, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапис з нагрудних відеокамер співробітників патрульної поліції від 20 жовтня 2021 року, що міститься на DVD-R носії.

Так, із змісту наведених у оскаржуваному рішенні місцевого суду показань ОСОБА_1 допитаного під час судового розгляду, слідує, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП він не визнав та суду пояснив, що автомобілем не керував, а за кермом перебував ОСОБА_2 .

Натомість, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №362402 від 20.10.2021, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 20 жовтня 2021 року о 00 годині 32 хвилин в м. Сєвєродонецьк, ш. Будівельників, буд.31, водій ОСОБА_1 керував т/з «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ з використанням технічного приладу «Alcotest Drager» та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бодікамеру DSJ-X300111-BВ0111, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі зафіксована відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 дати пояснення щодо обставин події. Одночасно у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено п/в ВХХ784370 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 . Від підпису та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2 ) інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядовим поліції Іващенко Р.В. у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, проте такий огляд не проводився у зв`язку його відмовою від проходження огляду та який також відмовився підписувати вказаний акт.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що йому подзвонив ОСОБА_1 та попросив відвезти його на місце загибелі брата. Вони проживають в одному домі в різних під`їздах. Він сів за кермо автомобіля Субару та вони, разом з ОСОБА_1 та ще одним знайомим поїхали. Під час руху в них щось трапилось з ШРКШ, вони подзвонили таксисту, розвернулися, зупинилися біля АЗС. Надалі подзвонив таксист, який не міг їх знайти та він пішов йому на зустріч. Коли повернулися разом з таксистом, на місці вже були поліцейські, які допитували ОСОБА_1 , та він спитав у нього чи все нормально. Потім коли поліцейські вже поїхали, вони також відремонтувались та поїхали. Коли їхали ОСОБА_1 неодноразово дзвонив до поліції та говорив, що автомобілем не керував. Потім вони скориставшись домкратом відремонтували автомобіль та поїхали далі. Весь час за кермом перебував він, ОСОБА_1 був поруч, ОСОБА_4 позаду. Також він бачив, що коли до автомобілю під`їхали поліцейські на той момент автомобіль не рухався. В той час коли під`їхали поліцейські автомобілем керував він, пішов у напрямку до таксиста та був вже на відстані метрів 150. Окрім поламаного ШРКШ, в автомобілі також не працювали всі дверцята окрім водійської, тому всі сідали та виходили через водійські двері.

Згідно показань допитаного в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 в той день за кермом транспортного засобу не перебував. Вони були на виїзді з міста, поїхали віддати шану двоюрідному брату ОСОБА_1 . За кермом перебував ОСОБА_2 та коли поламався автомобіль і він пішов по допомогу, під`їхали працівники поліції та склали протокол за ст.130 КУпАП на ОСОБА_1 . В той день автомобіль глух, заводився, їхав, знов глух, ремонтували знов їхали, глухли, ШРКШ хрустів. Передні пасажирські дверцята відчинялись лише ззовні, із салону закрити їх неможливо було. Був присутній коли ОСОБА_1 викликав поліцію, але вони подивившись відео також сказали, що за кермом був ОСОБА_1 , а потім взагалі ігнорували дзвінки.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, які містяться у 2 файлах на одному DVD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.6) та зміст яких детально наведено у постанові місцевого суду.

Так з відеофайлу « ОСОБА_1 _130 ч.1» від 20.10.2021 року з часом запису 00:32:53-00:33:56 вбачається, що на узбіччя дороги з`їхав автомобіль марки Subaru та зупинився. Один із поліцейських направився до автомобіля, та в цей момент з водійських дверей із-за керма транспортного засобу вийшов ОСОБА_1 , відкрив капот та почав там щось дивитися. В цей час інший пасажир ТЗ, який перебував на передньому пасажирському сидінні, обійшов автомобіль позаду та сів на водійське сидіння.

Отже, на переконання апеляційного суду, ця інформація з відеозапису, яку суд вважає достовірною, спростовує висловлену версію сторони захисту про те, що ОСОБА_1 на момент зупинки ТЗ не керував ним та за кермом автомобіля сиділа інша особа.

Крім того, з відеофайлу DSJХ300111_ВВ0111 від 20.10.2021 року з часом запису 00:40:20-00:47:17 вбачається, що під час перевірки інспектором патрульної поліції документів у ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, яка не відповідає обстановці, та запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що він спочатку погодився та зазначив, що йому без різниці де саме проходити огляд, тому поліцейський вирішив, що огляд буде проводитися на місці зупини ТЗ за допомогою драгера та попросив його підійти до автомобілю. Далі ОСОБА_1 почав з`ясовувати чому саме він повинен дихати в драгер, а поліцейський йому пояснив, що так як він керував ТЗ, то і огляд проходить саме він, що останній почав категорично заперечувати та спочатку вказував, що водій сидить в машині, а потім, що водій від`їхав за інструментами, так як їх автомобіль зламався та зараз приїде. Надалі інспектор патрульної поліції ще раз запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та хотів надати йому драгер для перевірки ним трубочки на герметичність та невикористаність, але він відмовився та сказав, що буде викликати адвоката.

Через декілька хвилин поліцейський запитав у ОСОБА_1 чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому роз`яснив, що за відмову від проходження огляду також передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП та ще раз запитав чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 знову почав вимагати викликати особу на прізвище ОСОБА_5 , проте поліцейські відповіли відмовою та вказали, що якщо йому потрібен ОСОБА_5 , нехай самостійно його викликає. Надалі інспектор патрульної поліції вчерговий раз запитав у ОСОБА_1 чи згоден він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснив, що якщо він і далі буде ігнорувати та не надаватиме чіткої відповіді згоден він чи ні на проведення огляду, то це буде вважатися як його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, з даного відеофайлу з часом запису 00:50:00-00:50:15 вбачається, що інспектор патрульної поліції запитав у ОСОБА_1 чи відмовляється він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній відповів, що звичайно та поліцейський повідомив йому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

Отже зазначені на цьому відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що на час складення протоколу про адміністративне правопорушення він не керував транспортним засобом.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при обставинах встановлених постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 грудня 2021 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює сам факт його відмови від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а лише оспорює факт керування ним автомобілем за наведених у рішенні місцевого суду обставин.

При цьому суд першої інстанції правомірно визнав неспроможними надані в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вони містять суперечності та спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, достовірність якого не оспорюється стороною захисту, а отже є належним та допустимим доказом відповідно до ст.251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст.59 Конституції України, зокрема, щодо не роз`яснення йому права на правову допомогу, оскільки з відеофайлу DSJХ300111_ВВ0111 від 20.10.2021 року з часом запису 01:17:57-01:18:19 вбачається, що інспектор патрульної поліції ознайомлював ОСОБА_1 із правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та зі складеним у відношенні нього протоколом про адміністративне правопорушення.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було допитано в якості свідків поліцейських, зокрема ОСОБА_6 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки матеріали справи свідчать про те, що ані під час судового розгляду у суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 чи його захисник не скористалися своїм процесуальним правом та не заявляли клопотань про виклик вказаних осіб до суду для їх допиту у якості свідків.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

У відповідності до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.12.2021 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.12.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО