Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/7513/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2022 р. м.Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , навідника-радіотелефоніста інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №000239 від 11.10.2021 року, складеного тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 , убачається, що 11 жовтня 2021 року близько 14:00 години солдат ОСОБА_1 , навідник-радіотелефоніст інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відмовилася виконувати законні вимоги командира військової частини НОМЕР_1 , а саме наказ №352 від 10.10.2021 року щодо відкомандирування у зв`язку із службовою необхідністю з пункту постійної дислокації м.Маріуполь до 235 навчального центру «Широкий Лан», с.Михайлівка Миколаївської області з 11 жовтня 2021 року в службовий час під час дії в країні особливого періоду. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.

ОСОБА_1 та її захисник адвокат Линнік В.В. заперечували та просили провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказували, що в порушення вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18.07.2017 року №374 в протоколі не зазначено, які норми законодавства порушено, відсутнє посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вказане правопорушення, не зазначені адреси місць проживання свідків. Також зазначали, що в порушення вимог Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом міністра оборони України від 20.02.2017 року №105 в наказі командира військової частини НОМЕР_1 №352 від 10.10.2021 року відсутній строк, терміни та мета відрядження, крім того, не було оформлене посвідчення про відрядження. В порушення вимог п.6 Інструкції №105 аванс на відрядження військовослужбовцю ОСОБА_1 не надано, що унеможливлює виконання вказаного наказу, а саме прибуття до навчального центру «Широкий лан» в с.Михайлівка, Миколаївської області, у зв`язку з відсутністю для цього коштів на відрядження. Крім того, у вересні 2021 року командиром групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 був складений список осіб особового складу групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , що залишається на ППД м.Маріуполя, серед яких зазначено солдата ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність підстав направлення останнього до навчального центру «Широкий лан» с.Михайлівка, Миколаївської області.

Представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення та заяву з проханням розглядати справу без його участі. Вказував, що з метою організації повсякденної діяльності в пунктів постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 на час перебування військової частини НОМЕР_1 на полігоні Широкий Лан (235 МЦПП) Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно - господарської діяльності) №996 від 10.09.2021 року.Тобто згідно зазначеного наказу особовий склад військової частини НОМЕР_1 убув з метою проходження бойового злагодження до полігону Широкий лан, Миколаївська область, з подальшим виходом в район виконання завдання за призначенням ООС. Поряд з цим кожним командиром (начальником) було прийнято рішення про залишення в пункті постійної дислокації військовослужбовців з метою забезпечення внутрішнього порядку, заступання на чергування для забезпечення життєдіяльності військової частини НОМЕР_1 . В подальшому, виконуючи посадові обов`язки командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про прибуття з м.Маріуполь до 235 навчального центру «Широкий лан» с.Михайлівна, Миколаївської області з 11 жовтня 2021 року солдата ОСОБА_1 , навідника-радіотелефоніста інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , про що видано Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №352 від 10.10.2021 року. Згідно пункту 35 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості.

Звернув увагу суду на те, що убуття ОСОБА_1 до полігону Широкий Лан Миколаївської області не розцінюється, як відрядження до іншої військової частини, установи чи організації. ОСОБА_1 , виконуючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 , прибувши до військової частини НОМЕР_1 яка тимчасово перебувала на полігоні ОСОБА_3 , таким чином прибув би в розпорядження як командира військової частини НОМЕР_1 так і до свого безпосереднього командира підрозділу. В такому випадку час не визначається так, як ОСОБА_1 проходить службу у в/ч НОМЕР_1 та уклала відповідний контракт, а також не видається посвідчення про відрядження, та не видаються кошти, так як переміщення відбувається в межах однієї частини де проходиться військову службу. На підставі чого просив визнати ОСОБА_1 винуватою та піддати адміністративному стягненню.

Відповідно до ЗУ «Про оборону України», ст.1 ЗУ «Про мобілізацій підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.07.2014р., затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»» № 1126-УП від 17.03.2014р. до теперішнього часу на території України діють умови особливого періоду.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затвердженого Законом України від 24.03.1995 року, передбачені обов`язки військовослужбовців, зокрема, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України; свято і непорушно отримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Стаття 16 цього Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 26 розділу І, частини І «Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Згідно із положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення затвердженою Наказ Міністерства оборони України 18.07.2017 року № 374 протокол про порушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП, складається, зокрема, командири (начальники) військових частин (установ, закладів) щодо військовослужбовців, підпорядкованих за службою, у тому числі тимчасово.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у відповідності до якої військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №352 від 10.10.2021 року передбачено, військовослужбовця ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із службовою необхідністю, відкомандирувати з пункту постійної дислокації, м.Маріуполь, до 235 навчального центру «Широкий лан», с. Михайлівка, Миколаївської області, з 11 жовтня 2021 року.

Відповідно до акту відмови від ознайомлення з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №352 від 10.10.2021 року, ОСОБА_1 відмовилась ознайомлюватися з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2021 року в присутності двох свідків.

В своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що лейтенантом ОСОБА_6 було доведено до солдата ОСОБА_1 наказ командира військової частини НОМЕР_1 №352 від 10.10.2021 року, але ознайомившись з наказом у присутності свідків, ОСОБА_1 відмовилась його виконувати.

Таким чином вина ОСОБА_1 у відмові від виконання законних вимог командира (начальника), вчиненій в умовах особливого періоду, є доведеною та її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Як убачається із наданої службової характеристики ОСОБА_1 за час проходження військової служби на займаній посаді остання зарекомендувала себе з негативної сторони, під час виконання поставлених завдань, намагається перекласти їх на інших, у спілкуванні з спів службовцями не завжди врівноважена, схильна до створення конфліктних ситуацій, схильна до порушень військової дисципліни, неодноразово притягувалась до відповідальності за вживання алкогольних напоїв.

При цьому, не погоджуючись з характеристикою командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 надала суду та вказала, що нагороджена грамотою командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади полковника ОСОБА_7 , а також зазначила, що має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та має захворювання спини.

Одночасно ОСОБА_9 надала виробничу характеристику про те, що вона працювала молодшою медичною сестрою в Волноваському ЦРП з 2003 р. до 2017 р., де характеризується позитивно. За час праці зарекомендувала себе дисциплінованим, доброзичливим, виконавчим працівником. А також службову характеристику, затверджену командиром військової частини НОМЕР_1 за 2020 рік, де вона за час проходження служби на посаді оператора розвідника зарекомендувала себе з позитивної сторони: старанна та підготовлена, має добрі організаторські здібності, спроможна самостійно приймати важливі рішення і нести за них відповідальність. За характером урівноважена, у колективі користується заслуженим авторитетом, дорожить честю та славою Збройних Сил України.

Доказів щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вживання алкогольних напоїв суду не надано, а остання заперечує данні факти.

З урахуванням викладеного, приймаючи рішення щодо винуватості особи, суддя вважає доцільним врахувати вимоги статей 6, 10 Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод та статі 49 Конституції України, які передбачають право на справедливий суд, охорону здоров`я та свободу вираження поглядів.

Згідно ст.22 КУпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суддя, дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням у своїй сукупності, вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП, проте вважає можливим звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст.22, ч.2 ст.172-10, ст.ст.283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-10 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: А.М.Іванченко