Єдиний унікальний номер 236/4434/21
Номер провадження 33/804/58/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року місто Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Ковалюмнус Е.Л., при секретарі Синиціні Б.Л., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника, захисника Гуревича М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гуревича М.Г. на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ханимєй Пуровського району Тюменської області, який не є особою з інвалідністю, працює водієм ТОВ "Чайка" м. Лиман, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до постанови Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 листопада 2021 року, ОСОБА_1 03.11.2021 року о 08-30 год. в с. Шандриголове, Краматорського району, Донецької області, по вул. Гудченко, біля буд. 64, керував транспортним засобом автомобілем "ВАЗ-21011", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився у медичному закладі, про що в матеріалах справи наявний висновок лікаря № 102 від 03.11.2021 щодо відмови останнього. Тобто ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.5 ПДД, за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

На вказану постанову суду представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисником Гуревичем М.Г. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову Краснолиманського міськрайонного суду Донецької області від 26 листопада 2021 року скасувати та провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою, а висновки суду не відповідають обставинам справи та не підтверджені дослідженими доказами.

Зазначає, що ухвалюючи постанову суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи та фактичними обставинами та вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, оскільки суд притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним п. 2.5 ПДР, а саме за відмову у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння, в той час як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, а саме керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.

Також зазначає, що факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння встановлений не був, а посилання суду на те, що ОСОБА_1 визнав себе винним, не є достатньою підставою для встановлення його вини, оскільки такі пояснення є лише його суб`єктивним баченням та не звільняли суд від повного та всебічного розгляду всіх обставин справи.

Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю доповідача, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника, захисника Гуревича М.Г., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку із наступним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, про те, що винним себе визнає, оскільки в той день він ще потрапив у ДТП та відмовився від проходження експертизи вже у лікарні, а коли повторно приїхав до лікарні для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, йому пояснили, що вже пізно.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 187011 від 03.11.2021 року, ОСОБА_1 03.11.2021 року о 08-30 год. в с. Шандриголове, Краматорського району, Донецької області, по вул. Гудченко, біля буд. 64, керував транспортним засобом автомобілем "ВАЗ-21011", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Слов`янськ, вул. Шнурнівська, б. 4. Висновок від відмови № 102, чим порушив п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протоколі є особисті пояснення ОСОБА_1 про те, що він керував автомобілем, від проходження наркології відмовився. У протоколі мається особистий підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та йому повідомлено, що розгляд справи відбудеться у суді м. Лимана 26.11.2021 року о 09-00 год. Також у протоколі зазначено про тимчасове вилучення у ОСОБА_1 документів ВАЕ 446041 від 05.11.2011 року та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT № 130182 від 03.11.2021 року (а.с. 3).

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_1 , що додано до протоколу, останній 03.11.2021 року приблизно о 08-30 год. керував автомобілем ВАЗ 21011 та скоїв ДТП з автомобілем ВАЗ 2114 НОМЕР_2 , після чого направився до проходження медичного огляду на стан наркотичного/алкогольного стану до КНП «НСННЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янську, де йому було запропоновано пройти огляд лікаря, від якого він відмовився (а.с. 5).

З диску із відеозаписами з бодікамери, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, наступне. На першому фрагменті відеозапису відображено спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції після скоєння ДТП, в ході якого ОСОБА_1 підтверджує, що дійсно він керував автомобілем ВАЗ 21011, був за кермом та скоїв ДТП, після чого пред`явив працівнику поліції свої документи. На другому фрагменті відеозапису відображено спілкування ОСОБА_1 з лікарем у приміщенні лікарні, у ході якого ОСОБА_1 спочатку дає згоду на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а потім відмовляється. На запитання лікаря дає відповідь що ані алкогольних напоїв, ані наркотичних засобів не вживав (а.с. 8).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 102, що складено лікарем КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» у м. Слов`янську ОСОБА_2 03.11.2021 року о 13-40 год., зробити висновок не є можливим у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження експертизи та здачі біосередовищ.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при розгляді справи вийшов за межі пред`явленого обвинувачення є обґрунтованими та заслуговують на увагу у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доказування може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Виходячи з формулювання фабули адміністративного правопорушення, що викладено у протоколі про адміністративне правопорушення від 03 листопада 2021 року, ОСОБА_1 інкримінується керування в стані наркотичного сп`яніння та порушення вимог п.п. 2.9 а ПДР, тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП та постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» відповідно до яких оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження дійсного знаходження ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, незважаючи на зазначений у протоколі склад інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а саме за порушення п. 2.9 а ПДР, керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР, а саме за відмову від проходження медичного огляду.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції перебрав на себе функції органу обвинувачення та самостійно перекваліфікував дії ОСОБА_1 , що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст. 245 КУпАП).

Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні тощо.

Згідно ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому апеляційний суд зауважує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже, в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку що не доведено належними та допустимим доказами, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що визнання вини ОСОБА_1 у судовому засіданні не є достатньою підставою для встановлення його вини у справі, оскільки згідно правового висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів. А тому, суд першої інстанції, не зважаючи на визнання своєї вини ОСОБА_1 саме у порушенні п. 2.5 ПДР, за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, повинен був перевірити інші належні докази у справі.

Із зазначених підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гуревича М.Г. задовольнити.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Л. Ковалюмнус