ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює адміністратором у магазині «Nicolete Wedding Space», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 33 від 21 грудня 2021 року, 21.12.2021 о 14 год. 30 хв., у магазині «Nicolete ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , було встановлено: не проводиться температурний скринінг, перед початком робочої зміни; відсутня інформація стосовно максимальної кількості відвідувачів, які можуть знаходитись у приміщенні; відсутнє тимчасове розмежування для перебування у черзі з дотриманням дистанції 1,5 метри; не проводиться вологе прибирання приміщень з використанням д/з засобів; ємність для використаних «ЗІЗ» без маркування та поліетиленового пакету. Чим порушено ст. 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 1,4,8 постанови головного державного санітарного лікаря України, правила карантину, постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020, п. 2-2 п.п. 9; п. 3, та вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Крутільова К.А. пояснили, що ОСОБА_1 провину у скоєному не визнає, надали письмові заперечення, згідно яких зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась у весільному просторі «Nicolete Wedding Space», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 працює адміністратором у даному магазині, у цей день, займалась закупівлею весільних суконь та прийняттям товару. Приблизно у той самий час, до весільного простору прийшли співробітники поліції та співробітники Держпродспоживслужби, які почали грубо себе поводити із орендарем - візажистом у весільному просторі, через що остання почала плакати та ОСОБА_1 почула шум. Вийшла запитати, що сталося, натомість, запитавши мої анкетні дані, відносно ОСОБА_1 почали складати документи про порушення карантину. На її численні пояснення про те, що вона не є фізичною особою - підприємцем та не є власником бізнесу, співробітники поліції та Держпродспоживслужби не відреагували на дане зауваження, та склали відносно неї Перелік питань перевірки та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.44-3 КУпАП. Також, зазначила, що не має повноважень представляти власника весільного простору «Nicolete Wedding Space» в рамках адміністративної справи, не має ні довіреності ні договору на це. ОСОБА_1 не зареєстрована, як ФОП, не є директором юридичної особи, а тому вона апріорі не може здійснювати господарську діяльність. Більш того, ОСОБА_1 з початку карантину дотримується та продовжує дотримуватись карантинних заходів. Відсутність доказів скоєння правопорушення суттєвим чином впливає на неможливість встановлення його наявності і таким чином унеможливлює винесення посадовою особою постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або складання протоколу. Вважає, складений відносно неї даний адміністративний протокол незаконним та просить суд закрити провадження у даній справі за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»,з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено на території України карантин.

Згідно з п.п. 12 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 за № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (в редакції, яка діяла на час складання протоколу), на території України на період дії карантину забороняється, діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких: не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту, зокрема захисними масками або респіраторами, та не здійснюється належний контроль за їх використанням; обслуговуються покупці без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисних масок або респіраторів, які закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, за винятком обслуговування за межами будівлі суб`єкта господарювання (через вікна видачі, тераси тощо); не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Крім того, склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, з урахуванням бланкетної норми, визначає спеціального суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З вищенаведеного вбачається, що суб`єктом вказаного правопорушення є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність у вищезазначених сферах життя.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

ОСОБА_1 є найманим працівником та працює на посаді адміністратора, тобто не є суб`єктом господарювання та посадовою особою, яка може нести відповідальність за дії вказані у протоколі, а тому в розумінні ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Також, матеріали справи не містять відповідних відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_1 є відповідальною особою у цьому закладі та має відповідні повноваження щодо організації дотримання протиепідемічних заходів.

Виходячи із цього, відсутність у ОСОБА_1 ознак суб`єкта правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, свідчить про відсутність складу зазначеного адміністративного правопорушення із наслідками у виді адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.А. Крамаренко