Номер провадження: 33/813/9/22
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Компанійця Миколи Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування всіма транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На вищевказану постанову суду адвокат Компанієць М.М., захисник Абу Собеха Акрама Валіда Ібрагіма подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Компанієць М.М., зазначив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 допущені істотні порушення права на захист особи у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме:

-Неналежним чином роз`яснені права та обов`язки особи;

-Відсутність можливості вчасно скористатися правовою допомогою;

-Відсутність можливості перевірити документи спеціального технічного засобу на відповідність нормам та вимогам законодавства;

-Відсутність перекладача та роз`яснення змісту протоколу мовою, яку розуміє особа;

-Відсутність можливості надати пояснення і заперечення до протоколу, у зв`язку з відсутністю перекладача;

-Відсутність можливості пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у разі незгоди з результатами огляду на місці.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник Компанієць М.М. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме телефонограмою за номером мобільного телефону, який вказаний в матеріалах справи (а.с. 96).

На електронну адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Компанійця М.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що адвокат Компанієць М.М. не може прибути в судове засідання в зв`язку з перебуванням у відпустці (а.с. 97-98).

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що на підтвердження клопотання адвокатом Компанієць М.М. не надано доказів неможливості з об`єктивних причин з`явитися у судове засідання.

Більш того, справа за апеляційною скаргою адвоката Компанійця М.М. перебуває в провадженні апеляційного суду з жовтня 2021 року (а.с. 79), судові засідання були призначені на 18.10.2021 року, 02.11.2021 року, 30.11.2021 року, 21.12.2021 року, два з яких було відкладено за клопотаннями адвоката Компанійця М.М.(а.с. 84-85, 93-94).

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, апеляційним судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його представник Компанієць М.М. були повідомлені про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді та адвокат Компанієць М.М. надав до суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з перебуванням у відпустці, суд вважає, що справа підлягає розгляду за відсутності правопорушника та його захисника.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.а ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 040582 від 18 травня 2021 року ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що 18 травня 2021 року о 00:34 в місті Одесі по проспекту Небесної Сотні, біля будинку 14-Б/10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «LAND ROVER RANGE ROVER» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» ARLM-0410, результат 0,74 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ДПР 18 № 040582 від 18 травня 2021 року(а.с. 2);

- чеком приладу Alcotest Drager 7510 від 18 травня 2021 року (а.с. 3-4);

- довідкою інформаційного порталу Національної поліції про те, що ОСОБА_1 протягом року за ч.1 ст. 130 КУпАП не притягувався (а.с.1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння… (а.с. 6);

- відеозаписом з місця події (два диска на а. с. 12).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 рокута порушення ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що співробітники поліції не роз`яснили йому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються протоколом ДПР 18 № 040582 від 18 травня 2021 року, в якому відсутні будь-які зауваження з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а такожвідеозаписом бодікамер співробітників поліції.

Допущені, на думку апелянта, працівниками поліції порушення, можуть слугувати підставою для дисциплінарної відповідальності. Матеріали справи не містять підтвердження звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії працівників поліції.

Крім того, свої права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 у повній мірі реалізує в суді першої та апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу не розуміння ОСОБА_1 російської та української мови апеляційний суд звертає увагу, що з першого файлу відеозапису вбачається як особа, яка притягається до адміністративного правопорушення ОСОБА_1 просить співробітників поліції перейти на російську мову, на що співробітники поліціїне заперечували.

Більш того, ОСОБА_1 є громадянином України, та проживає постійно на території України (а.с. 29-31).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що під час проведення тесту на стан алкогольного сп`яніння, співробітниками УПП в Одеській області, жодних сертифікатів відповідності та сертифікатів останньої калібровки на прилад «Драгер 7510» йому не пред`являлись не заслуговують на увагу, так як матеріали справи не містять відомостей, що така вимога ОСОБА_1 заявлялась. Також така вимога не заявлялась і під час судового розгляду.

Згідно інструкції з технічної експлуатації приладу «Drager Alcotest 7510», повірка та калібрування приладу проводиться кожні 6 місяців. При цьому, можливе збільшення інтервалів між калібруванням, приміром, до одного року при дотриманні певних умов, а саме: аналіз параметрів сенсору та інші параметри щодо забезпечення безпеки мають проводитись із залученням сервісної служби Drager Safety.

Відповідно до п. 6 розд. І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Під № 43 зазначеного переліку вказано газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежена, тому жодних обмежень щодо використання газоаналізатору Drager не передбачено, що свідчить про правомірність використання приладу Drager Alcotest 7510 працівниками поліції під час виконання своїх обов`язків.

Пунктом 13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» становить 1 рік.

З роздруківки технічного приладу Drager Alcotest, долученої до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння 18.05.2021 року за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, останнє калібрування 17.06.2020 року (а.с. 3).

Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що повірку газоаналізатор Drager Alcotest 7510, за допомогою якого проводився огляд, здійснено в межах міжповірочного інтервалу.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що з відеозапису, а саме третього файлу відеозапису диску (1/2) вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Drager Alcotest 7510» та отримання результатів 0,74 ‰ ОСОБА_1 погодився з таким результатом і будь-яких заперечень не заявляв, а навпаки повторював що згоден.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Компанійця М.М., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Компанійця Миколи Миколайовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - Абу Собеха Акрама Валіда Ібрагіма залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева