ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1957/21 Головуючий суддя І інстанції Зуб Г.А.
Апеляційне провадження № 33/818/601/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 472 МК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

представника митниці - Тиндика М.В.,

захисника - Мица Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника Слобожанської митниці Держмитслужби Тиндика М.В. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 09 березня 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.472 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Вилучені про протоколу про ПМП № 0962/80700/20 від 19.11.2020 року валютні цінності в сумі 543050 рублів РФ повернуті ОСОБА_1 .

Постановою встановлено, що 19 листопада 2020 року приблизно о 00 год. 52 хв. до зони митного контролю пункту пропуску "Гоптівка" митного поста "Щербаківка" Слобожанської митниці Держмитслужби з України до Російської Федерації в`їхав транспортний засіб особистого користування "BMW 5281" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав коридор (смугу руху) спрощеного митного контролю - "зелений коридор", На підставі аналізу та оцінки ризиків посадовими особами митниці було прийнято рішення про переведення зазначеного автомобіля на смугу руху "червоний коридор" для проведення митного огляду транспортного засобу та особистих речей громадянина. Під час усного декларування громадянин ОСОБА_1 заявиви, що заборонених чи обмежених, чи таких, що потребують обов`язкового декларування товаpі і предметів не переміщує, а переміщує валюту на суму, яка не перевищує допустиму норму, а саме приблизно 200 000 (двісті тисяч) рублів РФ. Під час проведення митного огляду ОСОБА_1 самостійно дістав із внутрішньої кишені куртки та пред`явив посадовим особам митниці іноземну валюту у кількості 1 451 000 (один мільйон чотириста п`ятдесят одну тисячу) рублів Російської Федерації. Так за курсом НБУ зазначені валютні цінності перевищують еквіваленті 10 000 євро (дозволений обсяг валюти до переміщення без обов`язкового письмьвого декларування) на 5980,50 (п`ять тисяч дев`ятсот віcімдесят Євро п`ятдесят Евро центів) Євро. Про наявність рублів РФ ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою під час перетину митного кордону України і при проведенні митних формальностей не звернувся з приводу заповнення декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей, форму якої затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 N 203.

За даним у фактом у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про ПМП за ознаками ст. 472 МК України, вищезазначений валютні цінності на підставі ст. 511 МК України тимчасово вилучені та передані на зберігання до каси Слобожанської митниці Держмитслужби.

В своїй апеляційній скарзі Харківська митниця ДФС просить постанову Київського районного суду м.Харкова від 09.03.2021 року скасувати, та ухвалити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.472 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 порушено установлений порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України і, що саме його протиправна бездіяльність призвела до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника митниці Тиндика М.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, заперечення захисника Мица Ю.В., який вважав оскаржувану судову постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга в представника Слобожанської митниці Держмитслужби Тиндика М.В. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486,489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Виносячи постанову суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні ( умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, що передбачене ст. 472 МК України, передбачає наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення у формі прямого умислу.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП), а вчинення з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Крім того, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Згідно положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як випливає зі змісту ст. 1 Першого протоколу, вони містять три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила.

У практиці Європейського суду з прав людини (далі по тексту - Суд) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний інтерес»; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

При цьому Суд констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02. 11. 2004 зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» (дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п. п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23. 09. 1982, п. п. 31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06. 11. 2008).

Відповідальність за ст. 472 МК України настає внаслідок недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За вчинення зазначеного правопорушення передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч. 2 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21. 05. 2012 № 451, митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів здійснюється виключно митними органами відповідно до законодавства, вибірково, у формах та обсязі, що визначені на підставі результатів системи управління ризиками.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 МК України переміщення валюти України, іноземної валюти, банківських металів через митний кордон України здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про валюту і валютні операції».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали, а відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону транскордонне переміщення валютних цінностей - ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України банківських металів, готівкової валюти.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні операції» транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. п. 5, 6 Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затвердженого постановою Правління НБУ №3 від 02. 01. 2019, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21. 05. 2012, товари декларуються шляхом подання митному органу: митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; або митної декларації М-16; або письмової заяви за формою згідно з додатком 1; або митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності; або декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей; або іншого документа, що відповідно до законодавства може використовуватись замість митної декларації.

Пунктом п. 8 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21. 05. 2012, для декларування транскордонного переміщення фізичними особами валюти України, іноземної валюти та банківських металів у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро, а також для письмового декларування фізичними особами платіжних документів та цінних паперів (акцій, облігацій, купонів до них, векселів (тратт), боргових розписок, акредитивів, чеків, банківських наказів, депозитних сертифікатів, інших фінансових та банківських документів), виражених у валюті України, в іноземній валюті або банківських металах, сумарна фактурна вартість яких перевищує суму, встановлену Митним кодексом України для письмового декларування товарів, що переміщуються громадянами, використовується декларація, зазначена в абзаці шостому пункту 2 цього Положення (декларація транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей).

Форму бланка декларації транскордонного переміщення затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей» №203 від 27. 02. 2019.

Згідно з порядком заповнення декларації транскордонного переміщення, зазначеним на зворотному боці бланка декларації, разом із заповненою декларацією для митного контролю та митного оформлення товарів громадянином або уповноваженою особою подаються такі документи: документи, що посвідчують особу та підтверджують країну постійного проживання громадянина або уповноваженої особи; документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках та придбання особою банківських металів у банках та/або Національному банку, визначені у пункті 18 постанови Правління Національного банку України №5 від 02. 01. 2019 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», згідно з яким, фізичні особи-резиденти здійснюють валютні операції з транскордонного переміщення валютних цінностей шляхом їх вивезення/пересилання за межі України в загальній сумі, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро, на підставі документів, що підтверджують: 1) зняття цією фізичною особою готівки з власних рахунків у банках і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10000 євро; 2) придбання цією особою банківських металів у банках та/або Національному банку виключно на ту суму, що перевищує на день вивезення/пересилання в еквіваленті 10 000 євро.

Проте, в протоколі про порушення митних правил № 0962/80700/20 від 19.11.2020 року, складеному щодо ОСОБА_1 , не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а також не зрозуміло в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується. Зокрема, з протоколу про порушення митних правил та інших матеріалів справи взагалі не вбачається, що ОСОБА_1 заповнювалася будь-яка митна декларація., що є обовязковою умовою для виявлення ознак складу правопорушення, , передбаченого ст. 472 МК України.

Відповідно до матеріалів справи, під час проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», проходження якого не передбачає заповнення митної декларації.

В подальшому, на підставі ч.1 ст.339 МК України, аналізу й оцінки ризиків вказаний автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , за ініціативою працівників митного органу було переведено на смугу червоний коридор де було проведено митний огляд транспортного засобу та особистих речей ОСОБА_1 ..

Проте, ОСОБА_1 , всупереч вимог чинного законодавства, не було запропоновано письмово заповнити митну декларацію, а лише проведено його усне декларування.

Тобто, в даному випадку вбачаються лише ознаки порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України. Натомість протокол стосовно ОСОБА_1 працівниками митного органу складено за ст. ст. 472 МК України.

Статтею 471 МК України передбачає відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю під час проведення митного контролю в особи, яка формою проходження митного контролю вибрала проходження через таку зону (коридор), товарів, заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України, або товарів у кількостях, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.487МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Тому ОСОБА_1 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України, і такі дії додаткової кваліфікації за ст.472МК України не потребують.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про порушення митних правил, у відповідності до ст.490 МК України.

Суддя при розгляді справи не має права змінювати юридичну кваліфікацію адміністративного проступку, який вказаний в протоколі. Більш того, враховуючи, що на час апеляційного перегляду особа не було притягнута до відповідальності, належить взяти до уваги, що строки передбачені ст.38 КУпАП, ст.467 МК України, оскільки протокол стосовно ОСОБА_1 за ст.471 МК України - взагалі не складався.

За таких обставин, суд першої інстанції розглядав справу в межах наявних відомостей стосовно ОСОБА_1 за ст.472 МК України, а ознаки цього складу правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги Харківської митниці ДФС не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Слобожанської митниці Держмитслужби Тиндика М.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 09 березня 2021 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков