Справа № 489/192/22
Провадження № 3/489/537/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

20 січня 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника директора ТОВ ""ЮСК,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

Протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 752300 від 07.12.2021, серії ВАБ № 752298 від 08.12.2021, серії ВАБ № 743262 від 09.12.2021, серії ВАБ № 743263 від 10.12.2021, серії ВАБ № 743276 від 11.12.2021, серії ВАБ № 743277 від 12.12.2021, серії ВАБ № 743267 від 14.12.2021, серії ВАБ № 743265 від 15.12.2021, серії ВАБ № 743269 від 16.12.2021, серії ВАБ № 743264 від 17.12.2021, серії ВАБ № 743357 від 18.12.2021, серії ВАБ № 743356 від 19.12.2021, серії ВАБ № 743342 від 21.12.2021 ОСОБА_1 інкримінується, що в період з 07.12.2021 до 10.12.2021, 12.12.2021, з 14.12.2021 до 19.12.2021 та 21.12.2021, в денний час доби, перебуваючи на посаді заступника директора ТОВ «ЮСК» не припинив роботу речового непродовольчого ринку та здійснив прийом відвідувачів, у яких відсутні документи, що підтверджують отримання однієї чи двох доз вакцини, чим порушив, чим порушив п.п.9 п.2.5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Системний аналіз вказаної норми КУпАП вказує на те, що підставою порушення відносно особи провадження про вчинення нею адміністративного правопорушення є складення уповноваженою посадовою особою відносно такої особи протоколу про адміністративне правопорушення, в якому викладається суть інкримінованого особі правопорушення.

Проте з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що всупереч вимогам ст. 256 КУпАП в ньому не вказано місце вчинення інкримінованого особі порушення (не вказано адресу відповідного ринку, роботу якого не припинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності).

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, вказана норма є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Для розкриття суті інкримінованого особі адміністративного правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення інкримінується їй порушення вимог підпункту 9 пункту 2.5 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

При цьому Постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції на час вчинення інкримінованих порушень) не містить підпункту 9 пункту 2.5, порушення якого інкримінується особі, відносно якої складено протокол.

Таким чином, на переконання судді, у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення не викладена в тому об`ємі, який дає підстави зробити висновок про те, що мала місце подія правопорушення, та поза розумним сумнівом доводить наявність в діях особи складу інкримінованого їй правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р. та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 р., у випадку, коли викладена в протоколі фабула правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Також з матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, категорично не визнає свою вину в інкримінованому діянні. Натомість на підтвердження винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в інкримінованому їй правопорушенні до матеріалів справи додано рапорт поліцейського про виявлене, на його думку, правопорушення. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, зокрема передбачені ст. 251, 252 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення інкримінованого особі правопорушення та її винуватість у вчиненому, враховуючи той факт, що особа категорична заперечила свою вину в інкримінованому порушенні.

Відповідно до висновків Касаційного адміністративного суду, викладених у пунктах 52, 53 Постанови від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а (адміністративне провадження №К/9901/33786/18), вбачається, що «суд відхиляє доводи скаржника про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки вважає, що сам факт визнання особою вини у вчиненні порушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень»

Оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки, по-перше, він складений з порушенням вимог КУпАП, а по-друге, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду. Крім того, як вказано вище, вказаний протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону і не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Гриненко