Провадження № 3/235/7/22
Єдиний унікальний № 235/5468/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2022 року Суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Стоілова Т.В., за участю секретаря Мигуля В.А., адмінправопорушника ОСОБА_1 , адвоката Герасимець М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №3 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Селидове Донецької області, громадянина України, працюючого на шахті «Котляревська», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП -

В С Т А Н О В И Л А:

06.08.2021 року до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , з якого вбачається, що він 17.07.2021 року о 20.10 год., в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, по вул.Центральна, 43 в с.Новожеланне Покровського району Донецької області керував транспортним засобом - ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова). Від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння шляхом продуття газоаналізатору «Драгер» та у медичному відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

ОСОБА_1 , допитаний в судовому засіданні, свою вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та суду пояснив, що 17.07.2021 року на автомобілі ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , він приїхав з магазину до будинку дядька по АДРЕСА_1 . Зайшов до будинку випив 100 гр горілки, потім вийшов з будинку, до нього під`їхали співробітники поліції, запитали чи пив він спиртне. Він відповів, що випив 100 гр. горілки, оскільки дядько помер і вони склали протокол. Працівники поліції його не зупиняли. В наркологію їхати він відмовився.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік, який є хрещеним батьком для ОСОБА_1 . В цей же день близько 19.30 год. приїхали працівники поліції, які сфотографували чоловіка, що помер. Приїхав ОСОБА_1 , який зупинив автомобіль біля машини співробітників поліції і зайшов до будинку. Бачила, що працівники поліції складали протокол відносно ОСОБА_1 , в якому розписалась не читаючи.

Свідок ОСОБА_4 до суду не з`явилась, про дату та час слухання адміністративного протоколу повідомлена належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Інспектор СРПП ВП №3 Покровського РУП Резнік Олександр Сергійович з приводу складання протоколу суду пояснив, що 17.07.2021 року прибули на виклик в село Новожеланне Покровського району( раптова смерть). Патруль стояв біля двору, поруч були родичі померлого та сусіди. Зі сторони магазину їхав автомобіль ВАЗ 2108. Сусіди сказали, що це ОСОБА_1 , який вже кілька днів їздить в нетверезому стані. Він зупинив автомобіль, щоб перевірити водія. У ОСОБА_1 були всі ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Він( інспектор) запитав у ОСОБА_1 чи вживав той алкоголь, той відповів, що випив 100 гр. горілки, Продути алкотестер «Драгер» і пройти медичний огляд відмовився в присутності свідків. Водійське посвідчення у адмінправопорушника було вилучене і виписане тимчасове посвідчення. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був усунутий. Видача направлення на медичний огляд та відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду здійснювалась під запис на нагрудну камеру, але даний запис до протоколу не долучено, чому пояснити не зміг. Вимогу суду про долучення даного запису до справи не виконав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 року №11 „Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП», суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду адміністративного матеріалу було встановлено наступні обставини.

17.07.2021 року поліцейським ВРПП ВП №3 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 187706 від 17.07.2021 року про те, що ОСОБА_1 17.07.2021 року о 20.10 год. по вул.Центральна, біля будинку №43 в с.Новожеланне Покровського району Донецької області керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова). Від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння шляхом продуття газоаналізатору «Драгер» та у медичному відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.1).

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, ОСОБА_1 17.07.2021 року було видано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до Покровського наркологічного диспансеру.(а.с.2).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вбачається, що 17.07.2021 року о 19.00 год. в їх присутності працівниками поліції водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння шляхом продуття газоаналізатору «Драгер» або в медичному закладі, на що він відмовився.(а.с.3,4).

Із пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що 17.07.2021 року на автомобілі ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 він приїхав з магазину до будинку дядька по АДРЕСА_1 . Зайшов до будинку випив 100 гр горілки, щоб пом`янути дядька, який помер, потім вийшов з будинку, до нього під`їхали співробітники поліції, запитали чи пив він спиртне. Він відповів , що випив 100 гр. горілки, оскільки дядько помер і вони склали протокол. Працівники поліції його не зупиняли . В наркологію їхати він відмовився.

Тобто, доказів, які б без сумніву підтвердили керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП та підзаконними нормативними актами. Згідно з частиною 5 статті 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, 279, 280, 283, 289 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя.