П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2022 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ларіна О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_1 », проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 738466 від 12.11.2021 вбачається, що 12.11.2021 о 12 год. 30 хв. власник кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1 допустила до роботи бариста ОСОБА_2 без документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від COVID-19, чим порушила підпункт 1 та абзац 2 пункту 35 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року.

Дії ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що вказані у вищевказаному протоколі обставини не відповідають дійсності. Бариста ОСОБА_2 отримала повний курс вакцинації від COVID-19. Перша доза вакцини була отримана останньою 20.08.2021, друга - 02.11.2021, про що свідчить Міжнародне свідоцтво про вакцинацію, копію якого додала до матеріалів справи. Крім того, працівникам поліції було повідомлено про наявність в ОСОБА_2 Міжнародного свідоцтва про вакцинацію про отримання нею повного курсу вакцинації від COVID-19 та пояснено, що заклад кав`ярні не приймає відвідувачів, а надає послуги громадського харчування виключно із здійсненням замовлень на винос, про що свідчить відповідне оголошення на зачиненій вхідній двері кафе. Таким чином, ОСОБА_2 працювала при наявності повної вакцинації виключно із здійсненням замовлень на винос. Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, свідки правопорушення відсутні, що також вказує на те, що відвідувачі в кафе були відсутні саме через те, що кафе працювало лише із замовленнями на винос. В зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Суддя, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, зокрема, п.п. 4 п. 3-5 вказано, що на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 4 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення.

Разом з тим, в цьому ж пункті зазначено, що обмеження, передбачені п.п. 1-7, 9, 14 та 16цього пункту, не застосовуються за умови наявності у всіх учасників (відвідувачів, користувачів), крім осіб, які не досягли 18 років, та організаторів заходу (співробітників закладу, ринку) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигена коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу (відвідування закладу, ринку), або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації, міжнародного, внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно із пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011. заява № 16347 02). «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, матеріали справи не містяь належних доказів, що ОСОБА_1 порушила правил щодо карантину людей, а саме допустила до роботи бариста ОСОБА_2 без документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від COVID-19, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на момент проведення перевірки отримала повний курс вакцинації від COVID-19, про що свідчить Міжнародне свідоцтво про вакцинацію. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення, які б могли підтвердити те, що заклад кав`ярні здійснював прийом відвідувачів.

Дослідивши наявні у справі документи у сукупності з наданими ОСОБА_1 поясненнями суддею не встановлено факту порушення останньою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. Враховуючи, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідно, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, ч. 1 44-3, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП - закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяО. В. Ларіна