Справа № 570/2934/21
Номер провадження 3/570/1399/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Кушнір Н.В., розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне вул.С.Петлюри,10/ справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 28.02.2013 р.,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 027160 21 червня 2021 року о 03 год. 15 хв. на 151 км. автодороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушника належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи за вказаною ним адресою, проте в судове засідання він не з`явивсяз невідомої причини.

Щоб не затягувати процес розгляду справи та не створювати умов для зловживання з боку особи, що притягається до відповідальності, закон передбачив можливість розгляду справи за відсутності цієї особи у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що в справі є достатні дані про обізнаність правопорушника зі своїми правами, про місце і час розгляду справи в суді, а також відсутнє клопотання про перенесення судового розгляду, в яке він не прибув з невідомих причин, достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати його особисті пояснення з приводу події, встановлені строки розгляду вказаних справ, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності правопорушника, що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути матеріали за його відсутності.

Його захисник адвокат Чоланюк С.Ю. у судовому засіданні просить суд закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, оскільки немає достатніх доказів, які б вказували на наявність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

У поданих до суду запереченнях адвокат стверджує, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом не відбувалося, з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом на дату та час, вказаних у протоколі, неможливо.

Заслухавши пояснення адвоката Чоланюка С.Ю.,дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для прийняття рішення, прийшла до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно положень ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожній рух це процес руху по дорогах транспортних засобів та учасників дорожнього руху, сукупність суспільних відносин, що виникають у процесі переміщення людей і вантажів за допомогою транспортних засобів або без таких у межах дороги.

Одним з складів об`єктивної сторони вказаного правопорушення полягає у вчинення будь-якого з порушень, таких як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час кваліфікації правопорушень на транспорті транспортним засобом, відповідно до примітки в ст.121 КУпАП, можна вважати всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї, тролейбуси, мотоцикли тощо.

Суб`єктом вказаного правопорушення є спеціальним. Це водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка (Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 р. № 2344-ІІІ).

Суб`єктивна сторона адміністративного проступку полягає у ставленні суб`єкта до вчиненого антигромадського діяння. Основною ознакою є вина. Вина охоплює дві можливі форми стану психіки: умисел (прямий і непрямий) і необережність (самовпевненість і недбалість).

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень суд вважає, що по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, мають бути доведені не лише такі обставини, як перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а й факт керування транспортним засобом таким водієм у стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, докази, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні.

Так, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення та оглянутого судом у судовому засіданні відеозаписом на диску вбачається, що ОСОБА_1 за результатами вимірювання газоаналізатором Drager "Alkotest 7510" перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що становить 2.00 % проміле. Однак, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння на відеозаписі відсутній.

За клопотанням адвоката Чоланюка С.Ю. суд витребовував в Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України повне відео події від моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і до повного оформлення всіх необхідних матеріалів події, яка мала місце 21 червня 2021 року о 03:15 год. на АД Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 151 км. та отримав лист-відповідь про те, що термін зберігання відео з портативного відеореєстратора становить 30 діб, після чого відео видаляються, у зв`язку з чим надання відео вказаної події є неможливим.

У доданих до протоколу про адміністративне правопорушення письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначено, що вони були присутні при складанні працівником поліції адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом Mazda 626, номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння та вказано, що водій пройшов тест, під час якого показник спеціального технічного засобу "Drager Alkotest" 6810 становив 2,00 % проміле.

При цьому, у вказаних поясненнях свідків відсутні будь-які відомості, що підтверджують саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, після зупинки якого був встановлений стан алкогольного сп`яніння водія.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення "Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства » (Ireland v.the UnitedKingdom), п.161, Series A заява № 25).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, дослідженими у суді доказами не доведено, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, керуючись ст.ст.221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кушнір Н.В.