Справа № 136/2383/21
провадження №3/136/960/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомо, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №725785 слідує, що 07.12.2021 о 13:12 год., по вул. Лісова в с. Приборівка, Вінницького р-ну, Вінницької обл., гр. ОСОБА_1 перебував на вулиці буз документів, що посвідчують особу, підтверджують його громадянство чи національний статус. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п.22 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення справи до суду не надав, тому відповідно до приписів ст.268 КУпАП, суд розглядає справу в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи паро адміністративне правопорушення встановив, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП додано протокол про адміністративне правопорушення, суть якого зазначено вище; рапорта ДОП СП Відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Дажури О., Бондарчукап Д.; паспортні документи на ім`я ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 видані 16.04.2002.

Суд враховує, що відповідальність за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Нормами ч.1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст.7 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №725785 від 07.12.2021 о 13:12 год., як зазначалось вище ОСОБА_1 перебував на вулиці буз документів, що посвідчують особу, підтверджують його громадянство чи національний статус, чим порушив п.22 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020.

Між тим, п.22 постанови КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" N 1236 від 09.12.2020 р., містить дев`ять підпунктів, які містять по кілька абзаців.

Тобто у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відповідний пункт, який порушено ОСОБА_1 та у зв`язку із чим особа має нести відповідальність і здійснювати захист від висунутого їй обвинувачення.

Крім того, до матеріалів справи додано паспортні документи на ім`я ОСОБА_1 , на відсутність яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, доказів надання їх після вчинення правопорушення із матеріалів справи не встановлено. Вказані обставини спростовують висунуте у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення щодо відсутності таких документів у ОСОБА_1 на час перевірки документів.

Надаючи правову оцінку рапортам працівників поліції, що наявні в матеріалах справи, суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 20 травня 2020 року по справі N 524/5741/16-а (провадження N К/9901/33786/18), де в п. 53 вказаної постанови зазначено, що рапорти працівників поліції не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Отож з огляду на викладене, суд не бере в якості доказів вини ОСОБА_1 рапорта, оскільки поліцейські є зацікавленими особами.

Правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення має важливе значення і закладає підґрунтя для розгляду справи на засадах законності і справедливості, а також такий документ по суті є висунутим особі обвинуваченням від якого особа здійснює захист.

Обов`язок щодо збирання доказів на підтвердження винуватості особи покладено на осіб уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення в силу приписів ч.2 ст.251 КУпАП.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02 у справі «Лучанінова проти України», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04 «Малофєєва проти Росії», рішення від 20.09.2016, заява № 926/08 «Карелін проти Росії»).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з ч.2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на підставі наданих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з правою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатніх, вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43 з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку що висунуте ОСОБА_1 обвинувачення є недоведеним, отож в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого.1 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.7, 44-3 ч. 1, 221, 251, 276, 278, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 ч.1 КУпАП, за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.В. Шпортун