Номер провадження: 33/813/52/22
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Згідно з оскарженою постановою, 02.11.2021 року, о 01:40 год, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 23401 ОА», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Краснова, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено, за допомогою приладу «DRАGER ALKOTEST 7510», прилад «ARLM-0435», показники якого згідно тесту №662 зафіксували вміст алкоголю 1,83 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду Трушковський О.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції проведений з порушеннями встановленого порядку, оскільки здійснювався безпідставно, на місці події, а не в медичному закладі, та без участі свідків. Вважає, що обставиною не доведення перебування його в стані алкогольного сп`яніння є те, що працівники поліції від керування транспортним засобом не відстороняли.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ААБ №145056 від 02.11.2021 року, водій ОСОБА_1 02.11.2021 року, о 01:40 год., по вул.Краснова в м. Одеса, керував транспортним засобом «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним оглядом на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «DRАGER ALKOTEST-0435», показники якого згідно тесту №662 зафіксували вміст алкоголю 1,83 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на бодікамери 1481 (а.с.1).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №145056 від 02.11.2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав, фактично погодившись із його змістом, ніяких зауважень та застережень в протоколі не вказав.

Крім того, ОСОБА_1 в протоколі зазначив свої власноручні пояснення по суті порушення, та підтвердив, що «керував автомобілем, випив дві пляшки пива, з порушенням згоден».

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1); роздруківкою тесту №622 щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); диском з відеозаписами обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із долучених Управлінням патрульної поліції в Одеській області до матеріалів справи відеозаписів із бодікамер, зокрема №1481, та відеореєстратору (а.с.5)вбачається, що водій ОСОБА_1 керував вказаним в протоколі транспортним засобом, став учасником ДТП, добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», погодився із його показниками. Відеозапис підтверджує ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, написання ним власноручних пояснень та підписання протоколу.

З відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 02.11.2021 року, зокрема: керування ОСОБА_1 автомобілем, причетність до ДТП, порядок проходження огляду на місці, процедуру складання протоколу відносно останнього, а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

На відеозаписі зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій ОСОБА_1 був ознайомлений та підписав його, тим самим погодившись з обставинами викладеними в протоколі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Таким чином, зміст подій зафіксованих на відеозаписі повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апелянта щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, апеляційний суд також визнає безпідставними, з огляду на таке.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5, розділу 2 Інструкції №1452).

Отже, зміст зазначених норм свідчить про те, що поліцейський зобов`язаний поінформувати особу про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в разі якщо особа виявила бажання пройти огляд на стан сп`янінняна місці зупинки. При цьому, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим лише в разі відмови водія від проходження огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, або його незгоди з результатами такого огляду.

Як свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема зміст протоколу серії ААБ №14056 від 02.11.2021 року, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, поліцейським роз`яснено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу, після чого ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також погодився із показниками газоаналізатора, які зафіксували вміст алкоголю 1,83 ‰, та перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейським нібито порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, безпідставні та такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки останній погодився на проходження його огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, та погодився із результатами такого огляду. Вказане вище узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 власноручно підписав без буд-яких застережень та вказівок про те, що при складенні протоколу поліцейським були порушенні його права.

З огляду на викладені обставини працівники поліції не мали обов`язку проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта, що працівниками поліції під час складання протоколу не були залучені свідки, суд також визнає безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП (редакція від 16.02.2021 року) передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не погоджувався із результатами проведеного огляду, апеляційний суд визнає неспроможними та такими, що спростовуються відеозаписом обставин події та його власноручним підписом та поясненнями в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про згоду останнього з його змістом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовують факту вчинення ним адміністративного правопорушення. Окрім цього, з врахуванням зафіксованої на відеозаписі дорожньо-транспортної пригоди, за участю автомобіля ОСОБА_1 , цілком логічним та очевидним є той факт, що пошкоджений автомобіль не міг пересуватися після ДТП.

Посилання апелянта на відсутність ознаки повторності скоєння ним адміністративного правопорушення, апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки останньому інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а не ч.2 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що до матеріалів справи не долучено виписку з бази даних про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є неспроможними та такими, що спростовуються наявною в матеріалах справи довідкою старшого інспектора з ОД ВАП УПП в Одеській області Гогулінського В. від 02.11.2021 року про те, що згідно інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не притягувався (а.с.6).

Таким чином, доводи апелянта про неповне з`ясування суддею першої інстанції обставин справи, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 в обґрунтування своїх доводів на акт ВРП №3186/2дп/15-18 від 22.10.2018 року, на постанову суду від 18.07.2019 року по справі №360/1313/19, постанову Київського апеляційного суду від 12.05.2020 року по справі №752/25146/19, постанову по справі №756/12933/16-п, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки обставини справ не є аналогічними, не спростовують факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не підтверджують наявності підстав для визнання незаконності постанови судді першої інстанції.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер, обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський