3/310/316/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 рокум. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Полянчук Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 ч. 1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2021 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, у якому зазначено, що 10.12.2021 о 15-50 годин, гр.. ОСОБА_1 перебував без документів, що посвідчують особу навпроти буд. № 54 по вул. Європейська, м. Бердянськ, чим порушив вимоги п.п.2 п.2 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Викликався в суд, але обов`язок по отриманню повісток не виконав. При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності правопорушника слід взяти до уваги, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Бердянському міськрайонному суді, однак він достовірно знаючи про знаходження на розгляді в суді адміністративної справи в суд не з`явився та її розглядом не цікавився, а ухилився від отримання судових повісток. Враховуючи, що така поведінка ОСОБА_1 призводить до затягування розгляду справи, вважаю можливим розглянути справу у відсутності останнього.

З цього приводу Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

Згідно ч.1 ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 1 ст. 44-3 КУпАП має бланкетний характер, тобто описує правопорушення, але для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права, тому в протоколі про адміністративне правопорушення слід зазначати від виконання яких конкретно обов`язків ухилилась особа та яким конкретно законодавством вони передбачені.

Так, у протоколі серії ВАБ № 680426 від 10.12.2021 зазначено , що ОСОБА_1 порушив п.п.2 п.2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, проте текст вказаної постанови у редакції станом на день вчинення правопорушення, а саме на 10.12.2021, не містить положень п.п.2 п.2..

Приймаючи до уваги, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Положеннями статті 256 КУпАП та п.9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, визначені вимоги щодо змісту протоколу, серед яких: необхідність розкриття суті адміністративного правопорушення, чого поліцейським, який складав протокол не було зроблено, оскільки текст нормативного акту, а саме Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» не містить п.п.2 п.2.

Суть адміністративного правопорушення формулюється шляхом викладу встановлених на місці події обставин та фактів, які дають підстави особі, яка складає протокол інкримінувати водію порушення відповідних пунктів ПДР та кваліфікувати дії такого порушника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які би, поза розумним сумнівом, підтверджували вину останнього у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 44-3,213,221,247,252,258,280,283-285,294 КУпАП, ст.ст. 8, 62 Конституції України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про адміністративне правопорушення за ст.44-3 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя