ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 622/501/20 Головуючий І інстанції Чернова О.В.
Провадження № 33/818/463/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

05 січня 2022 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Микитюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Микитюк В.О. на постанову Золочівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

19.04.2020 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 391549 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з вказаним протоколом 19.04.2020 о 12:40 годині ОСОБА_1 , керуючи по вул. Лугова 17-А в с. Макарове Золочівського району Харківської області транспортним засобом ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. В установленому законом порядку, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та продувати алкотестер «Драгер».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Золочівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з судовим рішенням захисник ОСОБА_1 адвокат Микитюк В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 інспектор поліції не повідомив ОСОБА_1 про причини, за яких інспектори поліції взагалі звернулись до ОСОБА_1 , оскільки як вбачається з матеріалів провадження працівники поліції прийняли анонімне звернення, що суперечить Наказу МВС України № 930 від 15.11.2017 року.

Вказує, що працівниками поліції усупереч вимог законодавства до матеріалів справи не було долучено відеозапис з портативних відео реєстраторів працівників поліції.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що ОСОБА_1 19.04.2020 року не перебував на території с.Нова Козача, а автомобілем керував ОСОБА_3 , також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`яснені його права

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Микитюк В.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження. Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження мотивована тим, що 18.08.2020 року ним було отримано апеляційну скаргу з додатками, які постановою Харківського апеляційного суду від 11.08.2020 року були повернуті апелянту. 28.08.2020 року після усунення недоліків зазначених в постанові апеляційного суду захисником було повторно подано апеляційну скаргу.

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Микитюка В.О. про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити пояснення свідка ОСОБА_5 , апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 19.04.2020 о 12:40 годині ОСОБА_1 , керуючи по вул. Лугова 17-А в с. Макарове Золочівського району Харківської області транспортним засобом ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота. В установленому законом порядку, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду та продувати алкотестер «Драгер».

В наслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 391549 від 19.04.2020 року за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується відомостями які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №391549 від 19.04.2020 в якому містяться відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності свідків (а.с.3);

- рапорті інспектора СРПП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Приходченка В.М на ім`я начальника Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, згідно якого 19.04.2020 року ним спільно з поліцейським СРПП Дергачівського ВП сержантом поліції ОСОБА_6 здійснювалось патрулювання території Дергачівського району, а саме с. Нова Козача, де до них звернувся раніше невідомий чоловік, який вказав на те, що на автомобілі марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , коричневого кольору, двоє чоловіків у стані алкогольного сп`яніння поїхали в бік с.Макарове Золочівського району Харківської області. В ході опрацювання даної інформації був зупинений вищезазначений автомобіль по вул.Лугова, 17-А в с.Макарове Золочівського району Харківської області. Водій автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_2 знаходився за кермом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, нечітка млява вимова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водій посвідчення не надав та представився ОСОБА_1 . За даним фактом було зібрано адміністративний матеріал за ст.130, та ч.1 ст.126 КУпАП;

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 які пояснили, що 19.04.2020 року близько 12 години 30 хвилин у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так й у закладі охорони здоров`я. (а.с.7,8,9);

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд, в якому міститься відмітки про те, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5,6)

Крім того, як вбачається з постанови Золочівського районного суду Харківської області від 16.07.2020 року в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_9 яка пояснила, що «19.04.2020 року вона з чоловіком та племінником були на святкуванні Великодня у її матері в АДРЕСА_1 . Приблизно біля 12:00 години у двір домоволодіння з вулиці заїхав автомобіль Ніва, заїхав у садибу, перед цим майже не наїхав на дітей. За ним слідом заїхав автомобіль поліції і став позаду. Одразу після зупинки з автомобіля Ніва, з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , якого вона знає, так як він проживає в с. Макарове. Поруч на пасажирському сидінні сидів чоловік, який висловлювався нецензурно. Водій ОСОБА_1 був у нетверезому стані, не міг стояти, говорити. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 подихати в алкотестер, на що ОСОБА_1 відмовився, причини відмови не пояснив. Вона написала особисто пояснення. Працівники поліції склали протокол на ОСОБА_1 , в якому вона поставила підпис. ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення та підписувати, отримувати протокол. Потім ОСОБА_1 виїхав з двору з дозволу працівників поліції та вже після цього прийшов ОСОБА_3 і забрав автомобіль, та кричав на ОСОБА_1 , що останній керував автомобілем у нетверезому стані. ОСОБА_4 вона бачила на городі.»

Також у судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_10 який пояснив, що «19.04.2020 був в АДРЕСА_1 у бабусі - матері ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 є його тіткою. Вони родиною святкували Великдень. Близько обіду в двір будинку заїхав автомобіль Ніва, одразу за ним заїхав поліцейський автомобіль. З автомобіля Ніва вийшов водій, який керував автомобілем, у неадекватному, нетверезому стані, хитався, від якого був запах алкоголю, був одягнений в сорочку та джинси. Також з автомобіля Ніва вийшов пасажир і нецензурно висловлювався. Працівники поліції підійшли до водія для з`ясування обставин, встановили його особу, просили подихати в алкотестер, водій відмовився, не пояснив причину відмови. Також відмовився надавати пояснення і підписувати протокол. ОСОБА_11 при цьому були присутні. Працівники поліції встановили та озвучили прізвище водія. Він особисто писав пояснення, які підтверджує. . Бабуся також потім підтвердила що водієм був ОСОБА_12 . ОСОБА_3 прийшов лише тоді, коли працівники поліції дозволили ОСОБА_1 виїхати із двору та забрав автомобіль. ОСОБА_4 був на своєму городі.»

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наданих в судовому засіданні та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є послідовними та узгоджуються між собою і з іншими доказами.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_5 , який був попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань пояснив, що ним, як працівником поліції, було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскільки в день подій вони з напарником були на патрулюванні вулиць та було помічено автомобіль, який виїжджав з зупинки біля магазину з порушення ПДР України, оскільки майже зачепив перехожих з метою попередження водія про необхідність дотримання ПДР України вони намагались зупинити автомобіль та включили проблискові маячки та в гучномовець попереджено водія про необхідність зупинки, однак водій не реагував на вимогу про зупинку та продовжив рух на автомобілі. Вони поїхали за ним весь час подавали звукові сигнали та водій звернув до території приватного будинку де відпочивали люди. Після зупинки автомобіля вони підійшли до водія та було встановлено, що він може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Особу водія було встановлено за посвідченням водія, однак на вимогу працівників поліції він не надав посвідчення водія. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на алкогольне сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, однак він відмовився.

Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_13 ,ОСОБА_8 для надання особистих пояснень в суді апеляційної інстанції, але останні не з`явились за судовим викликом.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому, відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.

Аналізуючи матеріали провадження апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, а також вище зазначене підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5 , допитаним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Досліджуючи під час апеляційного розгляду письмові пояснення та надані пояснення в суді першої інстанції свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді першої інстанції доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення або в подальшому жодним чином не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості вказаних свідків немає, пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами, засвідчені їхніми власноручними підписами. При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про критичне ставлення до пояснень свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є членами сім`ї та родичами ОСОБА_1 . Більш того, ці свідки не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, як очевидці події або складання протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснили, що ними не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС або до керівництва патрульної поліції з метою проведення службової перевірки

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки є суб`єктивними, тобто незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Разом з цим, довідки (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія 21.06.2003 року, тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП

З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта про відсутність підстав щодо медичного огляду безпідставними.

Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Микитюк В.О. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Золочівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Микитюк В.О. залишити без задоволення, а постанову Золочівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков