Провадження № 3/127/9693/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2022 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Шлапак Д.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 04.10.2021 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного характеру, а саме конфліктує з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила проти закриття справи за закінченням строків притягнення до відповідальності, просила розглянути справу по суті, оскільки вона свою провину у пред`явленому правопорушенні не визнає та зазначила, що жодного правопорушення, у тому числі і домашнього насильства не вчиняла. Зазначила, що проживає в будинку АДРЕСА_1 . В сусідньому будинку за тією ж адресою проживають її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Прохід до її будинку проходить через подвір`я батьків. На протязі року в неї з батьками відбуваються конфлікти з приводу того, що вона хоче встановити паркан, щоб відгородити окремий прохід до її будинку, оскільки батьки постійно чинять їй перешкоди в користуванні її будинком, а саме не дають пройти до її будинку та перебувати в ньому, вчиняють сварки, ображають та б`ють. Крім того зазначила, що 04.10.2021 вона взагалі не перебувала по АДРЕСА_1 , оскільки в зв`язку з поганим самопочуттям з 22.09.2021 по 06.10.2021 проживала у своєї доньки за адресою: АДРЕСА_2 . Також наголосила, що батьки намагаються виселити її із будинку, умисно та штучно створюють конфліктні ситуації, щоб її скомпроментувати, а потім викликають працівників поліції і пишуть на неї заяви, оскільки наразі в них в суді розглядається цивільна справа про усунення перешкод в користуванні власністю.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бойко Ю.О. в судовому засіданні зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а самі матеріали не містять належних доказів вини ОСОБА_1 . Подала письмові заперечення при цьому, вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перебувають у конфліктних відносинах з ОСОБА_1 . З огляду на вказане, просила провадження у даній справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що вона є донькою ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є її дідусем та бабусею, однак з ними вона не спілкується та ніяких відносин не підтримує. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно вчиняють конфлікти з мамою, ображають нецензурною лайкою, погрожують фізичною розправою та не чинять мамі всілякі перешкоди в користуванні її будинком, не пускають та виганяють. Щодо зазначених в протоколі подій зазначає, що 04.10.2021 мами взагалі не було по АДРЕСА_1 , так як мама з 22.09.2021 по 06.10.2021 проживала у неї за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки в мами дуже боліла нога та мати взагалі практично не могла ходити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 , врахувавши думку захисника та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Так, частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто психологічним насильством визнаються тільки дії або бездіяльність, які викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КпАП України факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, завдана умисним вчиненням будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 21.10.2021, ОСОБА_1 інкримінується систематичне вчинення домашнього насильства психологічного характеру, а саме вчинення конфліктів з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, що такі дії ОСОБА_1 викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб та/або спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, то Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не відображено всі елементи об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП України, а це унеможливлює використання протоколу про адміністративне правопорушення як доказу в справі відповідно до статті 256 КпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечила факт вчинення домашнього насилля відносно батьків, а також вказувала про те, що 04.10.2021 її взагалі не було по АДРЕСА_1 . Доказів, які б стверджували вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, окрім копій письмових заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їх пояснень та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного фактично на підставі заяви та пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суду не надано.

Разом з тим, судом встановлено, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склались напружені стосунки, які час від часу призводять до конфліктів. Крім того, існує спір про право власності, який наразі вирішується в судовому порядку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 .

Лише пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без сукупності інших належних та допустимих доказів вини особи, не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд безпосередньо досліджує докази. Клопотань про виклик та безпосередній допит свідків вчинення правопорушення в поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вбачається. Будь-яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини ОСОБА_1 також не надано.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно дост.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardov.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вчинення правопорушення ОСОБА_1 не підтверджене відповідними доказами, тому відсутні правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відтак, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 173-2, 245, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діяхскладу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: