Справа №592/2897/22
Провадження №3/592/1020/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Онайко Роман Анатолійович, розглянувши матеріали які надійшли від ВП №4 (м.Суми) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

установив:

09.05.2022 о 22:55 в м.Суми по вул. Роменській, 100 водій ОСОБА_1 керував т/з Volkswagen «PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №801-01-001802. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи не з`явився, заперечень щодо протоколу про адміністративне правопорушення не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до вимог ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У п. 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03) від 03.04.2008, Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Отже, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 обізнаний про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, тому достеменно знав про дане судове провадження, однак, з моменту складення протоколу по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, а тому, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних матеріалів справи.

В судовому засіданні 23.06.2022 ОСОБА_1 не заперечуючи факту керування автомобілем пояснив, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відмовився проходити огляд через сімейні обставини (потрапляння дружини до лікарні).

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №241092 від 09.05.2022 підтверджується дослідженими доказами, а саме:

-копією постанови серії БАВ №561020 від 09.05.2022, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.126 КУпАП;

-рапортом ДОП СП Сумського РУП ГУНП в Сумській області Тарасенка М. від 09.05.2022, згідно якого останній під час несення служби на блок пості, а саме перевіряв документи у водія та пасажирів, зупинив транспортний засіб марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.05.2022, згідно яких ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі;

-відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається що ОСОБА_1 роз`яснено його права та останній відмовляється від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного та в медичному закладі, мотивуючи тим, що не керував транспортним засобом;

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 07.07.2022, відповідно до яких він не може з`явитися до суду для дачі особистих пояснень, оскільки постійно перебуває у відрядженнях, 09.05.2022 він знаходився на блокпосту, коли був зупинений автомобіль під керування ОСОБА_1 у якого були ознаки алкогольного сп`яніння, який в його присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), суддя не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

При цьому адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а матеріали справи мають достатньо доказів, які не спростовані правопорушником, якими доведено факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та сам факт керування ним транспортним засобом.

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння, про який йдеться мова, закріплений у ст. 266 КУпАП.

Згідно визначеної процедури огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 , щодо якого були об`єктивні підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та у найближчому закладі охорони здоров`я, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому суддя враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Враховуючи характер правопорушення та особу винного, вважаю необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої ч.1 ст.130 КУпАП.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Будь-яких відомостей про наявність у ОСОБА_1 права керування транспортним засобом матеріали справи не містять, крім того згідно постанови серії БАВ №561020 від 09.05.2022 ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Оскільки ОСОБА_1 не має посвідчення водія, він підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП як «інша особа» з накладенням відповідного адміністративного стягнення.

На підставі ст. 40-1, 283 ч.5 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ч.5 ст.283 КпАП України, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, а в її разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений у строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.А. Онайко