ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27959/21

Провадження № 33/4820/111/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , який працює водієм ТОВ «Ринамакс логістик»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.

За постановою суду, 13 листопада 2021 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки RENAULT «Преміум» 460.19 н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом НОМЕР_2 в с. Ружичанка Хмельницького р-ну по вул. Центральна 37А перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху, здійснив наїзд, внаслідок чого деформував дах піднавісу в домоволодінні по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , внаслідок чого завдано матеріальні збитки. Такими діями порушив п. 2.9 «а», та п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Не прогоджуючись з постановою в частині доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову у вказаній частині вважає незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що наявні у матеріалах справи докази не можуть бути покладені в основу доведеності його вини, оскільки під час проведення огляду на стан сп`яніння працівники поліції допустили ряд порушень, тому такий огляд є незаконним.

Зокрема, не склали направлення до медичного закладу для проведення огляду, в якому б вказувались ознаки алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проведено у присутності свідка ОСОБА_2 , яка є одночасно потерпілою, тому така не могла бути залучена в якості свідка.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували проходження приладу «Драгер» калібрування, тому роздруківка такого є недопустимим доказом.

Відеозапис події також не є допустимим доказом, оскільки не є безперервним, що свідчить про порушення Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВСУ від 18.12.2018 року № 1026.

Постанова в частині доведеності вини за ст. 124 КУпАП апелянтом не оскаржується.

Разом з тим, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропустив з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки такий пропущений з поважних причин. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні 30 листопада 2021 року під час проголошення оскаржуваної постанови. Копію такої отримав 10.12.2021 року. А тому, не мав можливості вчасно її оскаржити протягом 10 днів з дня її винесення. З апеляційною скаргою звернувся 20.12.2021 року, що підтверджується відміткою на конверті. Тому даний строк пропустив з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до абз. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки постанова в частині доведеності вини за ст. 124 КУпАП апелянтом не оскаржується, тому у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряється.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то слід зазначити таке.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді, зокрема за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених судом першої інстанції. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 164303 від 13.11.2021 року, з якого вбачається, що вказаного дня о 02 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки RENAULT «Преміум» 460.19, н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом, НОМЕР_2 , по вул. Центральна 37А в с. Ружичанка Хмельницького р-ну в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6810», чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- результату тесту Драгер Алкотест 6810 від 13.11.2021 року, проведеного о 01 годині 52 хвилин, якими підтверджується, що у видихуваному повітрі ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю 1,79 о/оо (а.с. 6);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з яких вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота; результат тесту 1,79 %0 (а.с. 5);

- відеоматеріалів, наданих працівниками поліції, якими підтверджується, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» . Продувши вказаний технічний прилад, результат тесту становив 1,79 %0 (файл 000…._0005) (а.с. 11).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на медичний огляд, на увагу суду не заслуговує, оскільки форма направлення на огляд водія, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, заповнюється лише у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з даних відеозапису події, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Відомостей про те, що останній не погоджувався із результатом тесту, матеріали справи не містять. А тому, підстав для складання направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння у поліцейських не було.

Доводи те, що огляд на стан сп`яніння є незаконним, оскільки проведений у присутності свідка ОСОБА_2 , яка є зацікавленою особою, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису, диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.

А тому присутність свідків під час його проведення не є обов`язковою.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із даних диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу шляхом продуття технічного приладу «Драгер».

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження про те, що огляд ОСОБА_3 проведено за допомогою технічного приладу, який не дозволений до застосування, оскільки не проходив калібрування, є безпідставним, враховуючи наступне.

Так, 24.12.2020 року газоаналізатор Аlcotest 6810 № ARAM-3544 виробник Drager Safety AG and CO. KGaA, Німеччина, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, пройшов повірку, в результаті якої встановлено, що він відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/9953 від 24.12.2020 року (чинне до 24.12.2021 року).

За таких умов, огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного приладу, яким дозволено такий огляд.

Отже, результат тесту приладу «Драгер» суд обгрунтовано врахував при постановленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , з урахуванням ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2021 року.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.