Провадження № 3/463/238/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Мусаковського А.В., розглянувши об`єднанні в одне провадження матеріали справи, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гійче Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.185, ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 236693 від 19.12.2021 року, ОСОБА_1 19.12.2021 року о 01 год. 09 хв. по вул.Винна Гора,7Г у м.Львів-Винники, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП, на неодноразову вимогу вимкнути генератор, що спричиняє шум у нічний час, після від`їзду працівників поліції, повторно включив генератор, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Крім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАБ № 236692 від 19.12.2021 року, ОСОБА_1 19.12.2021 року о 00 год. 15 хв. по вул.Винна Гора,7Г у м.Львів-Винники, знаходячись на території будівельного майданчика, не пред`явив документів, що посвідчують особу, чим порушив п.п.2 п.2-2 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.ст.185, 44-3 КУпАП одночасно вчинено однією особою, з метою дотримання вимог ч.2 ст.36 КУпАП в частині накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, приходжу до висновку, що такі справи слід об`єднати в одне провадження, присвоївши справі номер № 463/14647/21 (провадження № 3/463/238/22).

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з вказаними протоколами не погодився та зазначив, що з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ст.185 КУпАП неможливо встановити, які саме законні вимоги висували поліцейські, крім того, у протоколі не зазначено прізвища працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення та не вказано працівників поліції щодо яких ніби то він вчинив непокору. Разом з тим, зазначив, що ремонтні роботи не проводились у квартирі чи у житловому будинку. Також зазначив, що такі роботи ним взагалі не проводились. Пояснив, що працівники поліції не вимірювали рівня шуму для того, щоб встановити, що такий був понад норму. Також повідомив, що ним подано позов до Жовківського районного суду Львівської області про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.182 КУпАП. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази його агресивної поведінки або непокори, вираженої в агресивній формі. Що стосується протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП зазначив, що з даним протоколом також не погоджується, оскільки 18.12.2021 року о 23 год. 04 хв. працівниками поліції було винесено відносно нього постанову про вчинення адміністративного правопорушення за ст.182 КУпАП, та його особу було встановлено згідно посвідчення водія ТСЦ 0744 серія НОМЕР_1 , яке він їм особисто пред`явив, а тому вважає твердження працівників поліції про те, що нього відсутні документи, які посвідчують особу, а також те що він їх не пред`явив працівникам поліції не відповідає дійсності.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Мусаковський А.В. просив закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.44-3 та ст.185 КУпАП, оскільки твердження працівників поліції, що у ОСОБА_1 відсутні документи, що посвідчують його особу, а також те, що він їх не пред`явив не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки останній пред`явив посвідчення водія при складенні працівниками поліції постанови за ст.182 КУпАП. Крім того, що стосується протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КупАП, зазначив, що посадова особа, яка збирала докази не вжила заходів щодо збирання доказів, наявність яких спряла б всебічному, повному і об`єктивному розгляду адміністративної справи, не відібрала пояснень в інших осіб, очевидців, в матеріалах справи відсутні пояснення свідків. Разом з тим, зазначив, що рапорт працівника поліції від 19.12.2021 року не є належним та допустимим доказом, який би підтверджував вину з огляду на те, що у ньому не зазначено, який рівень шуму було, а також не зрозуміло чому саме на ОСОБА_1 складено такий протокол, хоча на будівельному майданчику були і інші люди.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол Серії ВАБ № 236693 від 19.12.2021 року; протокол Серії ВАБ № 236692 від 19.12.2021 року; рапорт працівника поліції від 19.12.2021 року, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.185 КУпАП - адміністративній відповідальності за цією статтею підлягають особи за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у злісній непокорі, тобто відмові виконати наполегливі, неодноразово повторені законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому, будь яких доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, крім даних протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи не міститься, також в матеріалах справи відсутні письмові пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та пояснення свідків.

На думку суду, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а наявний у матеріалах рапорт працівника поліції не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки поліцейські є зацікавленими особами. Також суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не долучено відеозапису з нагрудних боді-камер працівників поліції, який міг би підтвердити обставини, викладені працівником поліції у вище вказаному протоколі.

В силу ч.2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказана норма закону є імперативною, при цьому положення КУпАП не визначають повноважень, підстав та обов`язку для суду збирати докази.

Судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

З огляду на вищевказане, виходячи із загальних засад правосуддя, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно диспозиції ч.1 ст.44-3 КУпАП особа притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Так, КУпАП доповнено вказаною статтею у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020 року. З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. При цьому, ст.29 вказаного закону передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В якості доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, інспектором поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 знаходячись на території будівельного майданчика, не пред`явив документів, що посвідчують його особу.

Однак, з рапорту заступника командира роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Савицького О.Ф. від 19.12.2021 року вбачається, що особа ( ОСОБА_1 ) у приміщенні Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області не називала своїх анкетних даних та не пред`явив документів, які посвідчують особу, а тому на нього складено вказаний протокол. Крім того, у рапорті працівником поліції зазначено, що на ОСОБА_1 вже винесено постанову за ч.1 ст.182 КУпАП за порушення тиші та подія безперервно фіксувалась на нагрудний відеореєстратор 1011.

Разом з тим, як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення від 18.12.2021 серії ЕГА № 558203 особу ОСОБА_1 при винесенні даної постанови встановлено на підставі посвідчення водія від 18.02.2021 року, виданого ТСЦ 0744 серія НОМЕР_1 .

Зазначені відомості підтверджують на думку суду наявність у ОСОБА_1 документа, що посвідчує його особу і спростовують обставини викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення від 19.12.2021 Серії ВАБ № 236692 нібито вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого. Аналогічні положення закріплені у ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, за відсутності належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, з врахуванням положень ст.62 Конституції України та практики ЄСПЛ, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП належними і допустимими доказами не доведена, що свідчить про відсутність в його діях події та складу інкримінованого правопорушення.

За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оцінивши в сукупності встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.44-3, ст.185 КУпАП, а тому, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст.185, 44-3, 247, 268, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.185, ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.