Провадження № 3/161/411/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської обл., громадянин України, із середньою-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягався, працює на посаді різальника у ТзОВ «Луцька картонно-паперова фабрика», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.11.2021 року близько 04:30, ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 у присутності їх спільних малолітніх дітей, а саме: образливо чіплявся, висловлювався нецензурною лайкою та пошкодив майно у будинку, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю останньої.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що вночі 05.11.2021 року він виявив відсутність вдома своєї дружини, яка близько 04:30 год. повернулася, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Між ними виникла суперечка, в ході якої він дійсно висловлювався нецензурною лайкою на адресу дружини та пошкодив майно у будинку. Вважає, що домашнє насильство він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що у зв`язку із ситуацією, яка склалася між нею та чоловіком 05.11.2021 року близько 04:30, за місцем їх проживання, її мати викликала працівників поліції. При цьому, безпосередньо під час конфлікту ОСОБА_2 образливо чіплявся до неї та висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, а також розбив удома картину.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Аналізуючи вищевказану норму законодавства, слід зробити висновок, що відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за вчинення домашнього насильства будь-якого характеру (фізичного, психологічного чи економічного) як в його сукупності, так і за вчинення будь-якого окремо.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_2 особисто підтвердив ту обставину, що він, 05.11.2021 року близько 04:30, перебуваючи за місцем свого проживання під час конфлікту, який виник між ним та його дружиною ОСОБА_1 дійсно ображав останню нецензурною лайкою, а також пошкодив майно, чим викликав у постраждалої особи побоювання за свою безпеку.

Наведене свідчить про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а невизнання вини останнім у вчиненому є його власним суб`єктивним сприйняттям заподіяного.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 450757 від 05.11.2021 року (а.с. 1);

-рапортом ст. інспектора-чергового ВП № 3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. від 05.11.2021 року (а.с. 2);

-заявою потерпілої ОСОБА_1 від 05.11.2021 року, в якій остання просила притягнути її чоловіка до адміністративної відповідальності за фактом вчинення останнім відносно неї домашнього насильства (а.с. 3).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, як надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає, жодний із перелічених вище доказів ОСОБА_2 спростований не був.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 слід також стягнути судовий збір у сумі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська