КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 133/1434/21

Провадження №3/133/261/22

18.01.22

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого в АВ "Транс" водієм, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2021 о 01 год. 50 хв. в м. Козятин по вул. Довженка, 101 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest drager №6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказавши, що в той час як до нього підійшли працівники поліції він транспортним засобом не керував, а зупинив авто на зупинці громадського транспорту з порушенням правил дорожнього руху, чекаючи на свого кума, який мав сісти за кермо. Разом з ним у автомобілі на передньому сидінні перебував ОСОБА_2 . Справу просив закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Олянюк В.Л. в судовому засіданні зауважив що, матеріали провадження не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_3 керування транспортним засобом. На долучених працівниками поліції відеозаписах зафіксовано, як автомобіль знаходиться в нерухомому (статичному) стані, двигун не включений. При цьому ОСОБА_1 не заперечує факту вживання алкогольних напоїв, однак його відмова від проходження тесту на алкогольне сп`яніння не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки зумовлена тим, що він не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він знаходився на пасажирському сидінні, а ОСОБА_1 сидів за кермом. Вони випили по пляшці пива в авто та чекали на кума ОСОБА_1 , не рухаючись на транспортному засобі.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, свідка, дослідивши надані матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №455345 від 04.05.2021, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд, поясненнями свідків, диском з відеозаписом.

Твердження адвоката Олянюка В.Л. щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовується відеозаписом, доданим до матеріалів протоколу, на якому чітко видно, що автомобіль знаходився у заведеному стані та з увімкненими фарами на момент звернення поліцейського до особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Що ж до посилання на постанову Верховного Суду від 20.02.2019 у справі 404/4467/16-а, слід зауважити таке.

У вказаному рішенні Суд, здійснюючи аналіз ч.6 ст.121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, вказав, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. При цьому, перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права відповідно до встановлених обставин, Суд зазначив, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.06.2016 № 642 не містить відомостей про те, що позивач 26.06.2016 керував транспортним засобом або експлуатував його. Навпаки, зазначено, що огляд транспортного засобу було здійснено працівником поліції у дворі домоволодіння позивача ( АДРЕСА_2 ), тобто не під час керування чи експлуатації позивачем транспортного засобу на вулично-дорожній мережі.

Отже, не зважаючи на те, що спірні правовідносини у справах №133/1434/21 та у справі 404/4467/16-а, не є тотожними, суд враховує те, що висновки у справі, що розглядається, не суперечать правовій позиції Верховного Суду, оскільки ОСОБА_1 особисто пояснив суду, що перебував за кермом автомобіля, який було зупинено ним на зупинці громадського транспорту. Отже, вказані обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху, оскільки автомобіль, за кермом якого він перебував перед тим, як йому було запропоновано пройти огляд поліцейським, стояв на вулично-дорожній мережі, а не у місці, призначеному для паркування.

Крім того, щодо обов`язкового зазначення відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, суд зазначає, що відповідні висновки Верховного Суду стосуються постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка сама по собі є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України й вимоги до змісту якої передбачено ст. 283 КУпАП, зокрема й про зазначення у ній технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався). В то й же час, відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як і показання технічних пристроїв та приладів відеозапису, є доказами, яким орган, в даному випадку суд, надає оцінку за своїм внутрішнім переконанням.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини які пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на користь держави на номер рахунку (IBAN) UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , Казначейство України (ЕАП).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.М. Кучерук