Справа № 129/3308/21
Провадження № 33/801/37/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн 00 коп. на користь держави.

В постанові суду зазначено, що 28.10.2021 року о 20 год. 30 хв. в м. Гайсин по вул. Волонтерів ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року, і закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зміст постанови суду не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема зауважує, що він рухався по автодорозі Т0205, а у постанові суду першої інстанції вказано по вул. Волонтерів, що не відповідає місцю складення адміністративного протоколу.

Стверджує, що був тверезий, а тому ніякої потреби в медичному освідуванні не було. Зазначає, що від продуття алкотестера Драгер відмовився, оскільки йому відомо, що прилад «Драгер Alkotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції. Вказує, що під час зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення жодних свідків не було, що за прізвища вписані в поясненнях доданих до матеріалів справи йому не відомо, на місці зупинки нікого не було, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, де в свідки не зазначені, йому не було запропоновано пройти огляд в лікарні, не роз`яснено його права.

В судове засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому судової повістки за реєстраційним номером 841. 13 січня 2021 року на адресу апеляційного суду засобами електронного зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 (Вх. № ЕП-123), у які він вказує про неможливість прибуття в судове засідання та просить розгляду справу без його присутності.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність, за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що свою вину ОСОБА_1 визнав, каявся, та його вина підтверджується наявними у справі матеріалами.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та п. 4 Розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до частини другої ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи наявні наступні докази:

- Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 243285 року (а. с. 1);

- рапорт інспектора СРПП Гайсинського РУП від 29.10.2021року, у якому вказано, що ним було здійснено виїзд за повідомленням про те, що водій транспортного засобу ВАЗ 21099 д. н. з. НОМЕР_1 керує автомобілем будучи в нетверезому стані. По приїзду на місце події було встановлено, що ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: невиразне мовлення, нечітка хода та запах алкоголю з ротової порожнини. Від освідування приладом «Драгер» та проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а. с. 6);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому вказано, що направлений на огляд ОСОБА_1 огляд не проходив (а. с. 7).

- пояснення ОСОБА_3 , з яких слідує, що 28.10.2021 року о 20 год. 30 хв. він їхав по автомобільній дорозі с. Куна помітив по середині дороги автомобіль ВАЗ 21099 д. н. з. НОМЕР_1 , підійшовши до якого зрозумів що водій перебуває у нетверезому стані (а. с. 4);

- пояснення ОСОБА_4 , з якого вбачається, що 28.10.2021 року о 20 год. 30 хв. він їхав в напрямку с. Куна, попереду нього їхав автомобіль ВАЗ 21099 д. н. з. НОМЕР_1 , який рухався по дорозі та різко зупинився посеред проїжджої частини, підійшовши до транспортного засобу, допоміг водію, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, вийти з автомобіля та викликав поліцію (а. с. 5);

- відео фіксацією події правопорушення (CD-диск а. с. 9).

Отже подія правопорушення була зафіксована за допомогою відеозапису, а тому не зазначення свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в протоколі про адміністративне правопорушення відповідає положенням ст. 266 КУпАП.

Аргументи апеляційної скарги щодо того що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не було підстав для проходження огляду на стан сп`яніння, відсутні були будь які свідки події спростовуються наявним у матеріалах справи та оглянутим апеляційними судом відеозаписом (диск на а. с. 9), з якого чітко вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 перебував посередині проїжджої частин дороги, водії інших транспортних засобів не могли проїхати, сам ОСОБА_1 мав очевидні ознаки сп`яніння: нечітка мова, похитування, поведінка, що не відповідає обстановці (збуджений),працівники поліції неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, натомість він уникав відповіді, або починав погрожувати працівникам поліції звільненням. Тобто безсумнівно його поведінка свідчить про відмову пройти огляд на стан сп`яніння, не викликає сумніву і той факт, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння (ознаки зазначені в протоколі). Також відеозаписом підтверджується наявність свідків події: присутні водії інших транспортних засобів, які намагаються пояснити ОСОБА_1 , що він заважає їм рухатися, зупинивши свій автомобіль посеред дороги, що і було викладено ними в письмових поясненнях, наявних в матеріалах справи (а. с.4, 5).

Отже долучені до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 243285 року (а. с. 1); рапорт інспектора СРПП Гайсинського РУП від 29.10.2021року (а. с. 6); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 7); пояснення ОСОБА_3 (а. с. 4); пояснення ОСОБА_4 (а. с. 5); відеозапис (а. с. 9), в сукупності підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Щодо твердження ОСОБА_1 що зміст постанови суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи: він рухався по автодорозі Т0205, а у постанові суду першої інстанції вказано по вул. Волонтерів, слід зазначити наступне: в протоколі про адміністративне правопорушення вказано що він рухався по автомобільній дорозі Т-0205, а місцем складення протоколу є вулиця Волонтерів м. Гайсин, оскільки протокол складався у відділку поліції, тому це не може слугувати свідченням відсутності складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність на місці зупинки свідків спростовується відеозаписом, який було долучено до матеріалів справи, про що йшлося вище.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Звертаю увагу суду першої інстанції, що посилання суду лише на визнання вини ОСОБА_1 без наведених в мотивувальній частині постанови оцінки наявних у справі доказів як окремо, так і в сукупності, є неприпустимим, оскільки адміністративний проступок прирівнюється до кримінального обвинувачення та постанова судді має містити мотиви прийнятого рішення з оцінкою обставин, встановлених судом ст. ст. 33 40-1, 283 КУпАП.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета