Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/10/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Богданова О. Е.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2022 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою, з клопотанням про поновлення пропущеного строку, ОСОБА_1 на постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови міськрайонного суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 02.06.2021 року о 15.35 год. в м.Знам`янка, Кіровоградської області по вул.М.Грушевського, 20, керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведенням тесту зі згоди водія, із застосуванням спеціального технічного засобу алкотестера «Драгер 6820» в присутності двох свідків, проба позитивна 2,41 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначає, що розгляд справи судом було проведено без його участі, оскільки належним чином не повідомлявся по час та місце розгляду справи. З винесеним рішенням він ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Також, всупереч приписів ст. 285 КУпАП, копію постанови протягом 3-х днів з моменту її винесення він не отримував.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 вважає, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин.

За наслідком розгляду апеляційної скарги просить скасувати постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2021 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст.268 КУпАП, не повідомивши його про час та місце розгляду справи, розглянув справу за його відсутності, тим самим позбавив його можливості прибути в судове засідання, та реалізувати свої права, зокрема, заявити клопотання, надати докази.

Таким чином, суд виніс постанову з порушенням процесуальних норм, а отже постанова підлягає скасуванню.

Також, апелянт зазначає, що його винуватість у скоєнні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, а отже справа відносно нього підлягає закриттю, з наступних підстав.

Так, дійсно 02.06.2021 року о 15 год. 35 хв. по вул. М.Грушевського, 20 у м.Знам`янка, Кіровоградської області він керував автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та паркуючись, зачепив автомобіль, який стояв обабіч. Вийшовши з автомобіля він намагався з`ясувати власника автомобіля, щоб вирішити з ним це питання. Так як результати пошуків були безрезультатними, він пішов до своїх знайомих, де і почав вживати алкогольні напої. Коли до нього приїхали працівники поліції і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» він погодився, оскільки автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував.

Зазначене на думку апелянта є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки працівниками патрульної поліції ставляться йому у провину порушення вимог ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тоді як у матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, належні докази, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом за обставин, які викладені в протоколі.

Саме описання правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом його вчинення, без наявності будь-яких доказів його вчинення. Таким чином, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що в силу ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

У судове засідання апеляційного суду, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності не з`явився, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи апеляційному суду не надходило.

Апеляційним судом вживались заходи, направлені на своєчасне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи. Однак, направлена поштова кореспонденція за адресою зазначеною в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не отримана та повернута до суду. В той же час, апелянт повідомлявся про час та місце розгляду справи за допомогою смс повідомлення.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відомо про розгляд його справи в апеляційному суді, але своїми фактичними діями він уникає явки до суду, що вказує про його небажання брати участь в розгляді справи та фактично, таким чином він реалізує надане йому право не з`являтися в судове засідання для розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи за вказаною ним же адресою, був обізнаний про апеляційний розгляд його справи, розгяд справи відкладався за його клопотанням, така поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи. Проте, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд доходить до висновку, що пропущений строк на апеляційне оскарження слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 05.11.2021 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області присутнім не був.

Разом з цим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 22.11.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

У зв`язку з цим, враховуючи обставини, на які посилається апелянт та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Районний суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, є законними, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №054356 від 02.06.2021 року, яким підтверджується, що саме 02.06.2021 року о 15.35 год. в м.Знам`янка Кіровоградської області по вул.М.Грушевського, 20, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведенням тесту зі згоди водія, із застосуванням спеціального технічного засобу алкотестера «Драгер 6820» в присутності двох свідків, проба позитивна 2,41 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія у закладі здоров`я;

- тестом алкотестера «Драгер 6820» до протоколу №054356, результат тесту 2,41%;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких вони були присутніми під час проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6820», результат тесту 2,41 проміле;

- розпискою ОСОБА_4 , який зобов`язався доставити автомобіль Mitsubishi Pajero за місцем свого проживання, поки ОСОБА_1 не стане тверезим;

- відеозаписами, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, де зафіксовані події, що мали місце 02.06.2021 року, а саме: підтверджують факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені вище докази, всупереч доводів апеляційної скарги, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

При цьому, в апеляційній скарзі будь яких інших переконливих доводів чи доказів, які-б могли вплинути на правильність прийнятого районним судом рішення не зазначено та не надано. Зокрема, його пояснення, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що він вживав алкогольні напої вже після ДТП спростовуються доказами наведеними вище. Також спростовуються поясненнями гр. ОСОБА_5 , яка власноруч зазначила, що ОСОБА_1 після ДТП знаходився постійно під її наглядом та алкогольних напоїв не вживав.

Непереконливими є і доводи апеляційної скарги щодо порушення права ОСОБА_1 через розгляд справи судом за його відсутності, оскільки судом першої інстанції вживалися заходи щодо забезпечення участі особи під час розгляду справи. Рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 належним чином обґрунтоване, мотиви якого наведені у мотивувальній частині постанови.

Крім того, ОСОБА_1 було реалізовано право на апеляційне оскарження, а саме: забезпечено право та можливість бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, та бути заслуханим судом, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, надати докази, які доводять його невинуватість, тощо. Проте, ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`вився, та не надав належних доказів та вагомих аргументів стосовно його не винуватості за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, апеляційні доводи ОСОБА_1 про відсутність у справі доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставними, а тому апеляційний суд вважає, що вони надані з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко