Справа № 308/644/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Селеша О.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/494/21, за апеляційною скаргою захисника адвоката Сенченка А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2020.

Цією постановою:

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Узбекистан, місце проживання АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), визнаний винуватим у порушенні митних правил за ч.6 ст.481 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

З протоколу про порушення митних правил №4662/30500/19 від 25.12.2019 та постанови судді від 27.02.2020 вбачається, що 25.12.2019 о 11 год. 49 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» (ЗМК пасажирська) митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «DAEWOO» модель «TACUMA 1.6», реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), який прямував у приватних справах із Словаччини в Україну.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що 30.05.2014 о 17 год. 27 хв. через пункт пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянином Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), на митну територію України було ввезено легковий автомобіль марки «KIA», моделі «CARNIVAL», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» відповідно до Закону України № 4495-VI від 13.03.2012.

Згідно пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) зазначив, що йому нічого не відомо про легковий автомобіль марки «KIA», моделі «CARNIVAL», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 .

-2-

Таким чином, громадянин Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легкового автомобілю марки «KIA», моделі «CARNIVAL», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 , що перебуває під митним контролем, до митного органу (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.

Станом на 25.12.2019 вартість аналогічного/подібного автомобіля в Україні становить 102413 гр. 37 коп. (курс НБУ на 25.12.2019 становить 1 долар США = 23 гр.27,5766) коп.

З огляду на зазначене, в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) є ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 6 статті 481 МК України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Сенченко А.В. порушує питання про скасування постанови суду від 27.02.2020 та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Зазначає проте, що на час ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу 30.05.2014 положення ч.3 ст.481 МК України була встановлена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17000) грн. Законом України №2725-VIII від 16.05.2019 ст. 481 МК України викладено у новій редакції, яка набула чинності 22.08.2019. Новою редакцією статті встановлено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, і дана норма закону не має зворотної дії в часі. Таким чином вважає, що період часу з 30.05.2014 до вступу в дію ч.6 ст.481 МК України (22.08.2019), не повинен братись до уваги при обрахунку сукупного строку, за умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону. Захисник вважає, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.8 КУпАП, облік сукупного терміну тимчасового ввезення терміном до 1 року повинен відраховуватись з моменту набуття чинності ч.6 ст.481 МК України. При цьому, на його думку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення свідчить і та обставина, що суддя першої інстанції притягнув його до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України, а застосував санкцію ч.3 ст.481 МК України. З наведених підстав захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України.

У цій же апеляційній скарзі, захисник порушує питання і про скасування постанови суду від 29.05.2020, якою суд першої інстанції вирішив питання щодо вилучено у ОСОБА_1 транспортного засобу. Зокрема, зазначає, що транспортний засіб, який був вилучений у ОСОБА_1 під час складання проколу про порушення митних правил, а саме автомобіль марки «DAEWOO» модель «TAGUMA», реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_1 не є предметом порушення митних правил, та дії за які його притягнуто до відповідальності в рамках даної справи пов`язані із зовсім іншим транспортним засобом марки «KIA», моделі «CARNIVAL» реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 . Таким чином вилучений митним органом автомобіль марки «DAEWOO» модель «TAGUMA», реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_1 та свідоцтво про його реєстрацію підлягають поверненню ОСОБА_1 , оскільки такі

-3-

не є предметами порушення митних правил. Також захисник вказує на те, що чинним законодавством не передбачено винесення додаткових постанов після винесення постанови про притягнення особи до відповідальності, у тому числі і щодо вирішення питання про вилучені під час складання протоколу речі та транспортні засоби. Таким чином прийнятим рішенням суддя першої інстанції не дотримався положень КУпАП та порушив принцип правової визначеності.

Також захисник - адвокат Сенченко А.В. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Зазначає, що він, як захисник заявляв суду клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, яке було безпідставно відхилене. Вказує на те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 і його захисника та за відсутності даних про належне повідомлення їх про час та місце слухання справи, чим порушив вимоги ч.1 ст.268 КУпАП та п.п.3,4 ст.526 МК України. Разом з тим, суд у встановлений строк не надіслав ОСОБА_1 та його захиснику копію постанови. Просить врахувати, що постанови суду від 27.02.2020 та 29.05.2020 захисником отримано лише після звернення до суду з відповідною заявою - 20.04.2021.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сенченко А.В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Сенченка А.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Селеша О.Я., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч.1 ст.285 КУпАП строк вручена копія оскаржуваної постанови від 29.05.2021. У матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

З метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

-4-

Статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи та протоколу про порушення митних правил № 4662/30500/19 від 25.12.2019, проведеною перевіркою з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України встановлено, що 30.05.2014 о 17 год. 27 хв. через пункт пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянином Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), на митну територію України було ввезено легковий автомобіль марки «KIA», моделі «CARNIVAL»,номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» відповідно до ч.1 ст.380 Закону України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Станом на день складення протоколу про порушення митних правил 25.12.2019 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значився.

З урахуванням положень ч.6 ст.481 МК України, громадянин громадянин Узбекистану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «KIA», моделі «CARNIVAL», номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 , більше ніж на тридцять діб.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

У відповідності до ч.2 ст.380 МК України: транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів, та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими

-5-

відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч.5 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

У відповідності до ч.6 ст.481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч.6 ст.481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреними в апеляційному суді доказами.

Факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу «KIA», моделі «CARNIVAL»,номер кузова № НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак Австрії НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення до одного року, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил № 4662/30500/19 від 25.12.2019, у якому викладено обставини порушення митних правил; поясненнями ОСОБА_1 ; витягом з ЄАІС ДФС України; витягом з АСМО «Інспектор», доповідною запискою старшого державного інспектора ВМО №3 МП «Ужгород» Сливича Й Й.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч.6 ст.481 МК України.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Сливич Й.Й. який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність обставин, передбачених ст.460 МК України, із настанням яких передбачені ст.481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску ОСОБА_1 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.

Станом на 25.12.2019 ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль за межі митної території України не вивіз, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було.

-6-

ОСОБА_1 перевищив строк зворотного вивезення вищевказаного автомобіля, ввезеного на митну територію України в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року більше ніж на 30 діб, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України.

Доводи захисника про те, що на момент ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу на митну територію України 30.05.2014, відповідальність за перевищення строку зворотного вивезення транспортного засобу була встановлена ч.3 ст.480 МК України, а митними органами відносно ОСОБА_1 був складений протокол саме за ч.6 ст.481 МК України, за якою він не може нести відповідальність з огляду на положення ст.58 Конституції України, є помилковими.

Бездіяльність у виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, окрім іншого, визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 481 цього Кодексу, виявлених у період з 22.08. по 31.12.2019 включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

У даній справі порушення митних правил виявлено 25.12.2019, на час дії статті 481 МК України в редакції від 22.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_1 правильно розцінена як правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.

Посилання захисника на те, що дана норма не має зворотної дії в часі, суперечить теорії права та змісту ст.3 МК України, ст.8 КУпАП, згідно якої особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За правилами статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судами.

Триваючими визнаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Оскільки вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, тому дії останнього кваліфікуються за ч.6 ст.481 МК України, саме в тій редакції, яка діяла на час виявлення триваючого за часом правопорушення. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що застосування в цій справі ч.6 ст.481 МК України (в редакції Закону України № 2612-VIII від 08.11.2018) порушує закріплений у ст.58 Конституції України принцип зворотної дії закону в часі є необґрунтованими, оскільки вказана норма МК України розповсюджується на діяння, скоєне і виявлене після набрання нею чинності (пряма дія закону в часі).

-7-

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимог ч.1 ст.526 МК України та ст.268 КУпАП, суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, всупереч відсутності даних про їх належне сповіщення про час і місце розгляду справи, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення та порушення митних правил, до того ж факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.480 МК України апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 481 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

Вчинене ОСОБА_1 , порушення митних правил, передбачене ч.6 ст.481 МК України, було виявлене 25.12.2019 , тобто у період з 22.08. по 31.12.2019 включно, що у свою чергу тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України.

Санкцією ч.3 ст.481 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.33 КУпАП, та призначив адміністративне стягнення з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.3 ст.481 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Щодо оскарження захисником Сенченком А.В. постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2020, апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано у статтях 284, 287, 294 КУпАП. Згідно з частиною першою статті 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) ухвалює одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього кодексу; про закриття справи. Вказаний перелік видів постанов, якими завершується розгляд справи про адміністративне правопорушення по суті, є вичерпним.

-8-

У рішенні Конституційного Суду України від 31.03.2015 у справі №2-рп/2015 зазначено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені інші постанови судді, крім зазначених у статті 284 Кодексу.

Таким чином постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2020, якою вирішено питання про долю транспортного засобу, вилучено на підставі протоколу про порушення митних правил №4662/30500/19 від 25.12.2019, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника - адвоката Сенченко А.В. задовольнити, поновити захиснику - адвокату Сенченку А.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2020.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Сенченка А.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2020 щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,- без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя