ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., за участю адвоката Максимчук А.В., яка представляє та захищає інтереси особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 , представника Чернівецької митниці ДМС України Білобрицького С.Г. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Румунії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 471, ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 471 МК України у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень;

- за ч. 1 ст. 483 МК України у вигляді штрафу у розмірі 266233,50 гривень та конфіскації товарів, а саме: відеокарти для комп`ютера, іноземного виробництва, в упаковці, торгова марка «NVIDIA» модель «GeForce RTX 3090» 2 шт., відеокарти для комп`ютера, іноземного виробництва, без упаковки, торгова марка «NVIDIA» модель «GeForce RTX 3070» 2 шт., відеокарти для комп`ютера, іноземного виробництва, без упаковки, торгова марка «AMD RADEON» модель «GiGABYTE GV-R57XT» 1 шт. в дохід держави.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 266 233,50 гривень та конфіскації товарів: відеокарти для комп`ютера, іноземного виробництва, в упаковці, торгова марка «NVIDIA» модель «GeForce RTX 3090» 2 шт.,

ЄУНСС:725/7241/21 Головуючий у І інстанції: Скуляк І.А.

Справа №33/822/7/22 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ст. 471, 483 МК України

відеокарти для комп`ютера, іноземного виробництва, без упаковки, торгова марка «NVIDIA» модель «GeForce RTX 3070» 2 шт., відеокарти для комп`ютера, іноземного виробництва, без упаковки, торгова марка «AMD RADEON» модель «GiGABYTE GV-R57XT» 1 шт. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

На вказану постанову районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну, скаргу в якій просить скасувати рішення районного суду та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, за кожне правопорушення слід складати окремий протокол про адміністративне правопорушення.

Не оспорюючи свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, вважає, що в протоколі про порушення митних правил не наведено жодного доказу того, що він переміщував предмети порушення митних правил з приховуванням від митного контролю, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Вважає, що суд першої інстанції порушив його процесуальні права, оскільки не повідомив про дату, місце, час розгляду справи про порушення митних правил, та розглянув її за його відсутності. В справі відсутні будь-які докази того, що на його адресу було направлено повідомлення про розгляд, та докази підтвердження факту отримання ним такого повідомлення.

Вказує, що суд першої інстанції, розглянувши справу по суті, не вказав в оскаржуваній постанові про факт повернення справи митному органу для проведення додаткової перевірки, згідно з постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27 жовтня 2021 року, та не зазначив про те, чи було надано суду нові докази, які б слугували підставою для нового розгляду по суті.

Також, ОСОБА_1 вважає наявний в матеріалах справи висновок неналежним доказом, оскільки не був ознайомлений з його змістом, та не мав можливість оспорити його правомірність. На його думку, висновок є необ`єктивним, оскільки він оформлений експертом митної установи.

Учасники адміністративної справи були належним чином повідомлені про день і час слухання справи, але до суду ОСОБА_1 не з`явився. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Адвокат Максимчук А.В. повідомила суду, що її довіритель обізнаний про день і час слухання справи, але в силу відстані та стану здоров`я приїхати не зміг і доручив їй представляти його інтереси в апеляційному суді.

Неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для слухання справи, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть постанови та вимоги апеляційної скарги, доводи адвокат Максимчук А.В.. яка підтримала апеляцію та заперечення представника митниці, який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, перевіривши матеріали справи і постанову районного суду, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України та ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

При перевірці постанови суду І-ї інстанції вбачається, що, розглядаючи дану справу, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повній мірі, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст. 471 та ч. 1 ст. 483 МК України і висновок про доведеність провини у вчиненні вказаних порушень митних правил відповідає сукупності обставин викладених у постанові та доведений дослідженими в суді доказами, яким суд дав належну оцінку.

За змістом ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 1 ст. 495 МК України визначено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, висновком експерта, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки вказане в апеляційному порядку не оспорюється.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 483 МК України, відповідальність настає у разі вчинення дії з переміщення або дії, спрямованої на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про порушення митних правил №1430/40800/21 від 28 серпня 2021 року із доданими фототаблицями, відповідно до якого 28 серпня 2021 року о 17 год. 15 хв. на територію п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки «Форд» державний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_4 , який прямував з Румунії до України в приватних справах. У даному автомобілі також слідував гр. Румунії ОСОБА_1 . Вказані громадяни до митного контролю надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ними через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Разом з тим під час проведення поглибленого догляду вищевказаного автомобіля, було виявлено не заявлені і не пред`явлені під час здійснення митних формальностей, приховані від митного контролю 5 штук відеокарт для комп`ютера різних марок, які ОСОБА_1 визнав своєю власністю та намагався незаконно перемістити через митний кордон України.

З таких матеріалів справи вбачається, що гр. Румунії ОСОБА_1 під час митного контролю пред`явив лише особисті речі. Разом з тим, вже під час проведення поглибленого догляду автомобіля, було виявлено не заявлені і не пред`явлені під час здійснення митних формальностей, приховані від митного контролю 5 штук відеокарт для комп`ютера різних марок, які знаходились:

- 1 шт. на підлозі під сидінням водія прикрита килимком. Доступ та вилучення стали можливими після підняття килимка.;

- 1 шт. в ніші чохла за спинкою сидіння водія, прикрита поліетиленовим пакетом. Доступ та вилучення стали можливими після виймання поліетиленового пакета;

- 1 шт. в ніші чохла за спинкою переднього пасажирського сидіння прикрита рушником. Доступ та вилучення стали можливими після виймання рушника;

- 2 шт. на підлозі під переднім пасажирським сидінням прикриті килимком. Доступ та вилучення стали можливими після підняття килимка.

Таким чином, апеляційний суд звертає увагу на те, що товар розміщувався в транспортному засобі з ознаками приховування від митного контролю, тобто з використанням способів, що утруднюють їх виявлення.

Згідно з висновком №-0790 від 11 жовтня 2021 року загальна вартість вказаних вилучених товарів станом на дату оцінки становить 266233,50 грн.

У апеляційного суду немає підстав сумніватись у вказаному висновку, оскільки експертиза була проведена компетентним експертом у межах наданих йому повноважень, на підставі постанови про призначення товарознавчої експертизи в справі про порушення митних правил №1430/40800/21 від 13 вересня 2021 року, у порядку ст. 515 МК України.

Твердження апелянта про те, що товар переміщувався через митний кордон України без приховування від митного контролю, є безпідставними, оскільки відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України настає не лише за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), але й у випадку використання інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Дії ОСОБА_1 містили саме такі ознаки, оскільки він під час митного контролю пред`явив лише особисті речі, а відеокарти для комп`ютерів переміщував під сидінням водія прикривши килимком, за спинкою сидіння водія прикривши поліетиленовим пакетом, за спинкою переднього пасажирського сидіння прикривши рушником, а також під переднім пасажирським сидінням прикривши килимком.

За таких обставин, при розгляді справи про порушення митних правил вбачається, що дії з такого переміщення здійснювались у спосіб, що утруднює виявлення таких товарів, тобто мають ознаки порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 483 МК України.

Крім того апеляційний суд не вбачає порушень процесуальних прав ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції за його відсутності, оскільки було докладено усіх можливих зусиль для належного повідомлення особи.

Так, ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи відносно нього як Чернівецькою митницею Державної митної служби України, так і Першотравневим районним судом м.Чернівці, який розмістив оголошення про розгляд справи на офіційному сайті.

Суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складений відносно нього протокол про порушення митних правил, оскільки він власноруч його підписав, а тому він повинен був цікавитися ходом розгляду справи щодо нього.

Разом з тим, апеляційним судом було надано ОСОБА_1 можливість реалізувати своє право, передбачене ст. 268 КУпАП, однак таким він не скористувався та висновки районного суду особисто не спростував.

Доводи апелянта про те, що за кожне правопорушення митним органом слід складати окремий протокол є ніщо іншим як вільним тлумаченням законодавства, оскільки це не передбачено ані КУпАП, ані МК України.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Т аким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 471 та ч. 1 ст. 483 МК України, а також призначене, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, покарання за їх вчинення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта викладені в скарзі.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , про що апелює особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 грудня 2021 року щодо нього ж - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А.Станковська