ПОСТАНОВА

Іменем України

19.01.2022 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст. 173-2 КУПАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 772036 ОСОБА_1 08.12.2021 за місцем свого проживання вчинив відносно тещі ОСОБА_2 домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою відносно неї.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, пояснивши суду, що ОСОБА_2 на протязі тривалого часу умисно та безпідставно неодноразово викликала поліцію. Вона постійно провокує його та його дружину ОСОБА_3 на конфлікти, грубить. За наслідками розгляду повідомлень ОСОБА_2 жодного разу не підтвердилися у діях ОСОБА_1 будь які ознаки адміністративного правопорушення. Будинок АДРЕСА_1 , складається з двох окремих половин. В одній проживає ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_3 , в іншій частині будинку проживає теща ОСОБА_2 з співмешканцем ОСОБА_4 . Спільне господарство вони не ведуть, спільних витрат та спільного бюджету не мають. У частині будинку ОСОБА_2 знаходиться опалювальний котел. Вона умисно відрізала труби, які ведуть в половину будинку Топольніцьких. За таких обставин сім`я ОСОБА_5 проживає без опалення. 08.12.2021 ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_3 попросили ОСОБА_2 не чинити перешкод з опаленням та не робити інших пошкоджень будинку, оскільки це призведе до його руйнації, підтвердження чого є тріщини у стінах. У відповідь ОСОБА_2 викликала поліцію. Під час розмови з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знаходився на своїй земельній ділянці, на їх подвір`я не заходив. При цьому ще попросив не кидати гнилі гарбузи на його город. Жодних дії фізичного та психологічного впливу стосовно ОСОБА_2 він не чинив, нецензурною лайкою не виражався.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона проживала у с. Слобода Ходацька з співмешканцем ОСОБА_4 . Коли вони посварилися, вона проживала в с. Козарівка у родичів. На даний час проживає в половині будинку АДРЕСА_1 . З нею проживає співмешканець ОСОБА_4 . В іншій половину будинку проживає її дочка ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_5 . Вони виганяють її з дому, погрожують, нападають на неї. Хочуть вигнати її з будинку. 08.12.2021 року ОСОБА_2 викликала поліцію, оскільки почула як ОСОБА_3 з ОСОБА_5 забороняли ОСОБА_4 ходити по подвір`ю, нецензурно лаялися до нього.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає по сусідству та може переконливо підтвердити, що співмешканець ОСОБА_4 зловживає спритними напоями та постійно підбурює ОСОБА_2 вчиняти сварки з ОСОБА_5 та викликати поліцію. ОСОБА_5 сварок чи бійок з ОСОБА_2 не вчиняв. Нецензурними словами ніколи не лаявся. Свідок вважає виклик поліції безпідставними.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона проживає по сусідству. Співмешканець ОСОБА_4 зловживає спритними напоями. Одного разу вона привела його до дому в нетверезому стані, у відповідь він накинувся на неї. Він підбурює ОСОБА_2 вчиняти сварки з ОСОБА_5 та викликати поліцію. Свідок вважає виклик поліції безпідставними.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона з чоловіком ОСОБА_5 проживає в половині будинку АДРЕСА_1 . В іншій половину проживає її мати ОСОБА_2 з співмешканцем ОСОБА_4 . ОСОБА_2 на протязі тривалого часу умисно та безпідставно неодноразово викликала поліцію. До таких дій її схиляє співмешканець. 08.12.2021 вона з ОСОБА_5 попросили ОСОБА_4 не кидати гнилі гарбузи на їх город та не водити козу попід їх будинок. Вийшла ОСОБА_2 та викликала поліцію. Під час розмови з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 знаходився на своїй земельній ділянці, на їх подвір`я не заходив. Жодних дії фізичного та психологічного впливу стосовно ОСОБА_2 він не чинив, нецензурною лайкою не виражався.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 ніколи не бив ОСОБА_2 . Про обставини подій 08.12.2021 їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він проживає спільно з ОСОБА_2 . ОСОБА_5 постійно нападає на потерпілу, зачіпає її. 08.12.2021 ОСОБА_5 не пускав ОСОБА_2 ходити по городі, тому до нього викликали поліцію.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У силу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» психологічним насильством в сім`ї є насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

З аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідно до обставин даної справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не ведуть спільне господарство, не мають взаємних прав та обов`язків. А відтак, вони не є членами сім`ї, а ОСОБА_5 не є суб`єктом домашнього насильства.

Крім того, суд приходить до переконання, що долучені до матеріалів справи докази, а саме письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть бути покладені судом в основу судового рішення про визнання особи винуватою з огляду на неконкретність висунутого особі обвинувачення та його недоведеність. Інших доказів матеріали справи не містять.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ч.1 ст. 173-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя: