Провадження № 33/801/21/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Ліннік Я.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.

У постанові суду зазначено, що до Вінницького міського суду Вінницької області надійшли дві справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 з протоколами №521609 та №521610 від 10.11.2021 за статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП. З урахуванням положень статті 36 КУпАП, судом першої інстанції об`єднано дані справи, присвоївши справі судовий номер 127/30908/21.

Також у постанові суду вказано, що 10.11.2021 о 22:48 год. по вул. Тімірязєва, 3 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 , під часу руху заднім ходом, не був уважним, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, в результаті якого, з використанням спеціального технічного засобу «Drager 6810», у останнього виявлено стан алкогольного сп`яніння (1,63 %).

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, статтею 124 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП постанова суду першої інстанції не оскаржується.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував і жодного доказу на підтвердження того, що він керував автомобілем матеріали справи не містять, а оскільки скаржник не був учасником дорожнього руху, він не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що працівниками поліції не було залучено двох свідків при складанні протоколу, при цьому матеріали справи не містять направлення правопорушника на огляд до медичного закладу.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано серію та номер нагрудної камери, що ставить під сумнів відповідність та належність долученого до матеріалів справи відеозапису. Із вказаного відеозапису не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини та просив провадження у справі про притягнення його до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 , якому було заподіяно шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди і який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснив, що він особисто бачив як 10.11.2021 о 22:48 год. по вул. Тімірязєва, 3 в м. Вінниця, водій автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , яким виявився ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи за кермом свого автомобіля, під час руху заднім ходом скоїв зіткнення з належним йому автомобілем, який був припаркований, після чого від`їхав вперед. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Даний факт підтверджується записом з відеореєстратора, що розташований у його автомобілі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 10.11.2021 разом із ОСОБА_1 перебував у сауні, де вживали спиртні напої, однак як було скоєно дорожньо-транспортну пригоду і хто перебував за кермом транспортного засобу не бачив.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 10.11.2021 він приїхав забрати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як було скоєно дорожньо-транспортну пригоду не бачив.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та свідків, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. (ст. 252 КУпАП).

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521610, 10.11.2021 о 22:48 год. по вул. Тімірязєва, 3 в м. Вінниця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями гр. ОСОБА_2 від 10 листопада 2021 року, поясненнями останнього наданими ним в судовому засіданні, схемою ДТП з описом завданих автомобілям механічних пошкоджень від 10 листопада 2021 року, а також долученим до матеріалів справи відеозаписом.

В матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували наведені обставини, котрі в свою чергу узгоджуються між собою та з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Жодних доводів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП апеляційна скарга не містить і до того ж в цій частині постанова суду не оскаржується.

Відтак, твердження скаржника про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521609, 10.11.2021 о 22:48 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, результат позитивний 1,63 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно з чеком приладу Драгер Alcotest 6810 від 10.11.2021, 10 листопада 2021 року о 23:13 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат - 1,63 %.

Згідно з пунктом 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 4 розділу ІІ Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо проведення огляду та факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджуються відеофіксацією із нагрудної камери АВ 00080, як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів у справі не вбачається.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він не керував автомобілем, а оскільки він не був учасником дорожнього руху, відтак не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння.

Однак, вказане посилання не може бути прийнято судом до уваги, з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 521610 від 10.11.2021, яким встановлено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, і за вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому постанова суду першої інстанції в цій частині ОСОБА_1 не оскаржена, а отже дана обставина в свою чергу підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Крім того, обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди підтверджено поясненнями ОСОБА_2 , зокрема щодо факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , при цьому вказані пояснення ОСОБА_2 , підтверджено записом з відеореєстратора із належного останньому автомобіля.

Не заслуговують на увагу і посилання про те, що працівниками поліції не було залучено двох свідків про складенні протоколу, оскільки Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів відеозапису. Аналогічні положення містить і ч. 2 статті 266 КУпАП.

Щодо пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то вказані пояснення до уваги не приймаються, оскільки вказані особи не повідомили жодних обставин з приводу скоєння дорожньо-транспортної пригоди і хто саме перебував за кермом транспортного засобу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на виконання вимог статті 245 КУпАП у повній мірі дослідив усі докази в їх сукупності, надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу порушника прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП, оскільки відповідно до положень статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за частиною першою статті 130 КУпАП, а тому такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної статтею 23 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук