Справа №333/7978/21
Провадження №3/333/189/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції Запорізької області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу серія АА №070559 вбачається, що 28.10.2021 року о 14 год. 20 хвилин в м. Запоріжжя на вул. Космічній, 140 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen LT35, д/н НОМЕР_1 , проводив господарську діяльність, а саме: здійснював перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом Запоріжжя-Мелітополь без ліценції на перевезення пасажирів, зазначених в ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст.. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб», п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти протоколу, пояснив, що він працював водієм у приватного підприємця ОСОБА_2 , який має всі дозвільні документи на перевезення пасажирів по маршрутам. На час зупинки він не зміг надати поліцейським лише тимчасовий талон на автомобіль, оскільки згідно технічного паспорту Volkswagen LT35, д/н НОМЕР_1 був оформлений на іншу особу, проте подорожній лист автобуса №24-10 в нього був. Ліценція залишилась в іншому автобусі, він пропонував показати поліцейським копію в телефоні.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали, приходжу до висновку про необхідність закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок ліцензування окремих видів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Стаття 14.1.36 Податкового кодексу України передбачає, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарською діяльністю у розумінні статті 164 КУпАП слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

Господарська діяльність означає систематичні дії особи, спрямовані на досягнення певного результату, тобто вчинення трьох і більш разів протягом року, а разове вчинення будь якої дії, не утворює складу адміністративного правопорушення.

В протоколі серія АА №070559 від 28.10.2021 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він здійснював господарську діяльність перевезення пасажирів. Проте, вказана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, вказаний протокол та додані до нього матеріали взагалі не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснював регулярну, постійну та суттєву діяльність протягом року, надаючи послуги з перевезення пасажирів.

Як вбачається з подорожнього листа автобусу №24-10 від 28.10.2021 року виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , з відмітками про перевірку технічного стану та стану здоров`я водія, автомобіль Фольксваген LT35, д/н НОМЕР_1 здійснює перевезення за маршрутом Мелітополь-Запоріжжя водій ОСОБА_1 .

Фізична особа ОСОБА_2 має ліценцію серія АЕ №265520 на надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом. Він зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності (інший пасажирський наземний транспорт).

В статті 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» зазначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, з наданих документів, поліцейський повинен був встановити, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу, а не автомобільним перевізником.

Стаття 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Тобто, обов`язок отримувати ліцензію ст. 39 КУ «Про автомобільний транспорт» покладено саме на автомобільного перевізника, яким є фізична особа підприємець ОСОБА_2 .

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 не надав тимчасовий талон на транспортний засіб та ліценцію на вимогу поліцейського, проте, відсутність вказаних документів не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки об`єктивною стороною є здійснення регулярної (трьох та більше), постійної та суттєвої діяльності протягом року, надавання послуги з перевезення пасажирів.

Належними доказами не встановлено, що ОСОБА_1 регулярно постійно протягом року здійснював перевезення пасажирів як автомобільний перевізник без отримання ліцензії та державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на вищевказане суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не доведена і провадження по справі необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 164, п.1 ч.1 ст.247, ч.3 ст.284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська