Справа № 187/33/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2022 року

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшли із ВП №10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої на посаді кухара магазину «Варус», місце проживанням: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив :

06.01.2022 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області із ВП №10 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 04.01.2022 серії ВАБ № 855392, слідує, що 13.12.2021 ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 висловлювалася нецензурною лайкою в адресу своєї доньки ОСОБА_2 та погрожувала вигнати з будинку, чим вчинила насильство в сімї, яке мало психологічний характер, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала. Суду пояснила, що вона разом з донькою ОСОБА_2 та її неповнолітніми дітьми проживають разом за адресою АДРЕСА_1 . Зазначений будинок належить Петриківській селищній раді. 13.12.2021 приблизно о 22 год 00 хвилин, вона повернувшись з святкування дня народження сестри, виявила в будинку колишнього співмешканця її доньки ОСОБА_3 , з яким у неї недружні стосунки. При цьому її донька ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вживали алкогольні напої. Після того як ОСОБА_4 пішов, у неї з дочкою стосовно останнього виникла словесна перепалка, яку не можна кваліфікувати як домашнє насильство. Заперечувала щодо здійснення погроз вигнати з будинку дочку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно диспозиції ст.173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Як слідує з пояснень в судовому засіданні ОСОБА_2 , остання підтвердила факт того, що 13.12.2021 приблизно о 22 год 00 хвилин у неї з матір`ю виник обопільний словесний конфлікт, у зв`язку з тим, що в будинку знаходився її колишній співмешканець ОСОБА_4 . При цьому пояснила, що з будинку її ніхто не виганяв. 22.12.2021 вона сама по своїй волі покинула будинок та поїхала до тітки, оскільки не бажає проживати зі своєю матір`ю в одному будинку.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи допитані в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 , пояснити з приводу подій, що мали місце 13.12.2022 в будинку ОСОБА_1 нічого не змогли, оскільки особисто не були очевидцями даних подій.

В судовому засіданні були також надані пояснення представником Петриківської селищної ради ОСОБА_7 , відповідно до яких останній повідомив, що через втрату власного будинку родина ОСОБА_8 перебуває в тяжких життєвих обставинах, у зв`язку з чим Петриківською селищною радою їм було безкоштовно надано будинок за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 разом зі своїми малолітніми дітьми. Вважає, що внаслідок виниклих непорозумінь між ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 страждають малолітні діти останньої, а тому Петриківська селищна рада зацікавлена перш за все у врегулюванні даного конфлікту між матір`ю та дочкою, що буде позитивно впливати на психологічний розвиток дітей.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення правопорушення від 04.01.2022 ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , яка систематично вчиняє домашнє насильство.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.01.2022, остання вказує на факт її сварки з ОСОБА_1 , що мав місце 13.12.2021 в ході якої ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою в її адресу та погрожувала вигнати з будинку.

При цьому суд критично відноситься до інформації, що міститься в письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.01.2022 з приводу погроз вигнати з будинку, оскільки факт останнього був повністю спростований самою ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Заслухавши осіб, які були присутні під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку, що причиною із-за якої ОСОБА_2 покинула будинок є небажання останньої проживати разом зі своєю матірю, а не вчинення ОСОБА_1 дій, про яке йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення.

Даний висновок суду узгоджується також з тією обставиною, що сварка сталася 13.12.2021, а будинок ОСОБА_2 покинула 22.12.2021.

Що стосується твердження, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення щодо висловлювання нецензурної лайки в адресу ОСОБА_2 , суд вважає, що в контексті встановлених в судовому засіданні обставин, такі дії не можна розцінювати як домашнє насильство в розумінні ст.. 173-2 КУпАП, оскільки вони беззаперечно відносяться до форми конфлікту, тобто такого стану взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що призвело до активних дій у формі обопільної сварки між останніми.

Отже, суд вважає, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не доведено, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство і що в її діях наявний склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП України передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані обставини та беручи до уваги, що в судовому засіданні не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, що інкриміновано ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне дану адміністративну справу закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП, -

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: О. А. Караул