Справа № 720/4/22
Провадження № 3/720/11/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2021 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи в с. Слобода Чернівецького району Чернівецької області в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурними словами на адресу працівників поліції, які прибули на місці події за викликом по лінії «102», неодноразово відмовлявся виконувати законні вимоги працівників поліції вийти з транспортного засобу, в якому знаходився в якості пасажира, чим вчинив злісну непокору їх законним вимогам.

В суді правопорушник свою вину визнав в повному обсязі та пояснив, що 06 жовтня 2021 року він по лінії «102» викликав працівників поліції у зв`язку із угоном його автомобіля. Після приїзду, працівники поліції знайшли автомобіль в полі під керуванням його друга. Тоді, він сів на пасажирське місце та не виходив до працівників поліції для оформлення необхідних матеріалів. Свою поведінку пояснює станом сп`яніння. У вчиненому щиро розкаявся.

Крім того вина ОСОБА_1 в скоєнні злісної непокори законним вимогам поліцейського підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення та затримання, а також іншими матеріалами справи.

Вирішуючи питання щодо законності вимог працівників поліції, слід зважати на відповідність дій поліції вимогам нормативних актів, що регулюють поліцейську діяльність.

Зокрема, згідно з вимогами, зазначеними в ст. 29 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський захід має бути, серед іншого, необхідним і пропорційним.

Тому, вирішуючи чи є в діях правопорушника ознак невиконання законних вимог працівників поліції, суд повинен переконатися, що застосовані до вказаної особи заходи з боку поліції були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася, і були застосовані відповідно до процедури, установленої законом.

Крім того, відповідно до ст. 43 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про намір застосувати фізичну силу і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського. Зазначене положення звільняє поліцейського від цього обов`язку лише в разі, якщо зволікання із застосуванням сили може спричинити посягання на життя і здоров`я особи та/або поліцейського чи інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим чи неможливим. Якщо поліцейський застосовує силу без попередження, суд має визначити, чи не зумовлені дії особи інстинктивною реакцією на несподіване для неї насильство і намаганням відвернути небезпеку для життя і здоров`я.

Матеріалами справи з`ясовано, що 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 по лінії «102» викликав працівників поліції у зв`язку із угоном його автомобіля.

По приїзду працівниками поліції відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про притягнення його до відповідальності за ст. 183 КУпАП, тобто здійснення завідомо неправдивого виклику поліції.

Під час складання та оформлення матеріалів, ОСОБА_1 сів на пасажирське крісло транспортного засобу та не виконував вимоги працівників поліції вийти з автомобіля.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про дорожній рух» пасажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний на вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу.

Таким чином, у вказаній ситуації ОСОБА_1 був зобов`язаний вийти з транспортного засобу та пояснити причину виклику працівників поліції, що останнім не було здійснено в добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б спростували викладені в протоколі обставини, у зв`язку із чим його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

При накладенні стягнення, суд враховує, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини та особу порушника, а також його майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність порушника.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 вину визнав та у вчиненому щиро розкаявся, внаслідок допущених нього порушень будь-яких тяжких наслідків не настало, вважаю за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу та стягнути на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 221, 245, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривень.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.