Справа № 209/22/22
Провадження 3/209/72/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Замкова Я.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, пенсіонер, інвалід 2 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2021 року о 17.45 годині на автодорозі Н-11 "Дніпро-Миколаїв" водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_2 порушив правила швидкісного режиму, а саме рухався поза населеним пунктом зі швидкістю 102-104 км/год, чим перевищив встановлену швидкість на 12-14 км/год (висновок експерта № 21-824), внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій загинув пішохід ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.6 (ґ) ПДР України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, свою вину визнав повністю та просив суворо його не карати.

Суд проаналізувавши наявні у справі докази вважає, що вони поза розумним сумнівом не доводять факту наявності вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді та порушення ним правил дорожнього руху при обставинах, викладених у протоколі серії ОБ № 018043 від 24.12.2021 року.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Згідно до пункту п.12.6 (ґ) ПДР України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Аналізуючи досліджені докази по справі, а саме висновок експерта № 21-824 судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП від 12.11.2021 року встановлено, що дії водія автомобіля "ВАЗ 2108" (р.н. НОМЕР_2 ), в частині обрання швидкості не відповідали вимогам п.п. 12.6 "ґ" ПДР. Водій автомобіля "ВАЗ 2108" (р.н. НОМЕР_2 ), не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, та його дії з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Вказана ДТП сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_2 вимог п.п. 4.14 "а" ПДР України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що недотримання вказаних вимог ПДР України пішоходом ОСОБА_2 , знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме дорожньо-транспортною пригодою, в якій загинув пішохід ОСОБА_2 .

Враховуючи матеріали справи та висновок експерта № 21-824, судом вбачається відсутність будь-яких доказів в матеріалах провадження на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП .

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки будь-яких інших об`єктивних доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення немає, а всі сумніви щодо вини тлумачаться на користь порушника.

Так, відповдіно до приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи вищеневедене та оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.124, 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Замкова