328/3083/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Петренко Людмила Василівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 3 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173, ст. 185 КУпАП,-

встановила:

22 листопада 2022 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 833289, складений 23 жовтня 2021 року в м. Токмак поліцейським СРПП №3 Пологівського РВП старшим лейтенантом поліції Синицею Віктором Миколайовичем про те, що 23 жовтня 2021 року о 13-00 годині в с. Садове Пологівського району по вул. Центральна громадянин ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в адресу працівника поліції ОСОБА_2 , тим самим вчинив дрібне хуліганство, чим вчинив правопорушення передбачене статтею 173 КУпАП.

До протоколу додано: світлокопія листа працівників поліції, світлокопії рапортів працівників поліції від 23 жовтня 2021 року.

22 листопада 2022 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 833286, складений 23 жовтня 2021 року в м.Токмак поліцейським СРПП №3 Пологівського РВП старшим лейтенантом поліції Синицею Віктором Миколайовичем про те, що 23 жовтня 2021 року о 13-00 годині громадянин ОСОБА_1 в с. Садове Пологівського району по вул. Центральна здійснив злісну непокору законному розпорядженню працівників поліції Хоменко І.М., щодо припинення протиправної поведінки, що виражалося в нецензурній лайці та розмахуванні руками, чим вчинив правопорушення передбачене статтею 185 КУпАП.

До протоколу додано: світлокопія листа працівників поліції, світлокопії рапортів працівників поліції від 23 жовтня 2021 року.

Судом неодноразово вживались заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання, проте лише 14 січня 2022 року ОСОБА_1 був доставлений в судове засідання. В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав та пояснив, що обставини, викладені в протоколі не відповідають дійсності.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 9 розділу 2 Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 (далі - Інструкція) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

- у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

- у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

- у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

- у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

- у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

- у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

- у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Протокол серії ВАБ № 833286 від 23 жовтня 20212 року містить виправлення, а саме: виправлена дата народження ОСОБА_1 , та час вчинення правопорушення. В протоколі серії ВАБ № 833289 від 23 жовтня 2021 року виправлена дата та час вчинення правопорушення. Що є недопустимим.

В обох протоколах в графі «свідки» зазначено «в матеріалі», проте жодних письмових пояснень свідків до протоколів не додано.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 173 КУпАП.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими нормами та іншими соціальними (моральними) нормами система відносин, що складаються в громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ, організацій.

Громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Чіпляння це докучлива поведінка, пов`язана з діями щодо ображання, які зневажають честь і гідність людини та утискають чию-небудь волю, причому у грубій розв`язній манері. Це може бути: хапання за одяг, насильницьке утримання за руки, демонстративний зрив головного убору, навмисне нагороджування виходу вабо проходу, вимога дати цигарку або пускання в обличчя диму від неї та інші подібні дії.

Способи вчинення хуліганських дій, що посягають на моральність різноманітні.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце. Без встановлення цієї ознаки відсутній склад даного правопорушення.

Так, з аналізу змісту ст.173 КУпАП слідує, що однією з обов`язкових ознак суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є наявність в діянні правопорушника хуліганського мотиву - явної неповаги до суспільства. Тобто вчинені правопорушником дії можуть кваліфікуватись як хуліганство лише, якщо викликані прагненням правопорушника показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною як для самого хулігана, так і для очевидців його дій. При цьому, у випадку вчинення особою дій, які охоплюються об`єктивною стороною складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак вчинення яких не зумовлено хуліганським мотивом, зокрема якщо такі дії викликані особистими неприязними стосунками з потерпілим, то такі дії порушника, в залежності від обставин, повинні бути кваліфіковані за суміжними складами правопорушень чи як злочин проти особи. Аналогічну думку висловив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про судову практику у справах про хуліганство»№10 від 22 грудня 2006 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

При викладені складу правопорушення, не визначена його об`єктивна сторона, тобто не зазначено що було порушено діями ОСОБА_1 громадський порядок чи спокій громадян, не зважаючи на те, що ці обставини є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення.

З об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Зазначено лише, що ці події відбувалися по вул. Центральна с. Садове, Пологівського району.

Рапорти працівників поліції наявні в матеріалах справи суд не бере до уваги, оскільки поліцейські є зацікавленими особами, а тому їх рапорти не можуть бути доказом вчинення адміністративного правопорушення, такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18), де Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в п. 53 вказаної постанови зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП суду не надано.

Стаття 185 КУпАП встановлює, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Злісною непокорою, відповідальність за яку передбачено ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір - це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора - це пасивна поведінка.

У разі коли опір представникові влади чи громадськості мав місце під час учинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, винна особа підлягає відповідно адміністративній (за ст. 173 КпАП) відповідальності.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не викладена фабула правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків не виконані.

Необхідною кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є злісність вчиненої непокори, проте, які саме законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків не виконані, і в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 не зрозуміло.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.92 р. № 8 згідно зі ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Слід також мати на увазі, що адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

У п. 17 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено також, що при розгляді справ про правопорушення, передбачені статтями 185 і 185-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1002-05), судді зобов`язані перевіряти правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, наявність пояснень особи, яка притягається до відповідальності, та свідків правопорушення, даних, що характеризують цю особу, зокрема, чи притягалась вона раніше до адміністративної відповідальності протягом року. У разі відсутності зазначених даних матеріал підлягає поверненню органу внутрішніх справ для належного оформлення.

Звертається увага суддів на необхідність суворого додержання вимог статей 245, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1003-05), які зобов`язують до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, до встановлення обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, до визначення розміру заподіяної шкоди та перевірки інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також вимагають відображення цих обставин у постанові.

У мотивувальній частині постанови, поряд з поясненням притягнутої до відповідальності особи, необхідно наводити пояснення свідків, потерпілих, інші докази, що були досліджені у справі і покладені в основу прийнятого рішення.

Враховуючи, що стаття 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність як за злісну непокору законній вимозі працівника міліції, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця, так і їх образу, суддя зобов`язаний зазначити в постанові, за які конкретно правопорушення на винного накладено адміністративне стягнення.

В протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 185 КУпАП.

Адміністративний матеріал не містить достатніх доказів винності особи.

До адміністративного матеріалу не додано жодних матеріалів, характеризуючих особу правопорушника.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного вважаю, що у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 280 283-285 КУпАП суддя, -

постановила:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: