Справа №-613/1805/21 Провадження №-3/613/8/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Шалімов Д.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 листопада 2021 року о 13.35 год. на вул. Центральній, 193 м. Богодухова Харківської області керував мотоциклом ИЖ-П-3К д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та порушив п. 2.5 ПДР України.

За вказане правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив розгляд адміністративного матеріалу проводити за його відсутності, зазначив, що винним себе визнає повністю.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного вище адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 255435 від 10 листопада 2021 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10 листопада 2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оглянутим диском з відеозаписом подій, письмовими пояснення ОСОБА_1 .

В рішенні по справі «О,Галларан та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних прав, оскільки володіння та використання автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» , ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до абзацу 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 передбачено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно з п.1.10 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до довідки начальника Територіального сервісного центру МВС № 6343, посвідчення водія на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 не отримував.

Тобто на час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а тому в розумінні ч. 2 ст. 130 КУпАП він є іншою особою, та до нього не підлягає застосуванню позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до копії технічного паспорту серії НОМЕР_2 , власником мотоцикла ИЖ-П-3К являється ОСОБА_4 .

Суддя, враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, якого раніше, а саме: 23 листопада 2021 року було притягнуто Богодухівським районним судом Харківської області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ступінь його вини, ступінь суспільної небезпеки, те, що дане правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх здоров`ю та життю, приймаючи до уваги обставини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, той факт, що останній посвідчення водія не отримував, а згідно ПДР, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, вважає що у відношенні останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосувати у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. ( чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя