Справа № 369/4015/22
Провадження № 3/369/3230/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, розглянувши матеріали, що надійшли з БПП в с. Чайки УПП у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 226711, 09 травня 2022 року об 11:31 год., на 21 км автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», в напрямку м. Києва водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Traveller», днз НОМЕР_2 , на вимогу працівника поліції про зупинку, завчасно подану за допомогою жезлу регулювальника та був зупинений під час переслідування на патрульному автомобілі.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил Дорожнього руху України (далі Правила), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

У судовому засіданні водій ОСОБА_1 вину у порушенні п. 2.4 ПДР України не визнав та пояснив, що того дня керуючи автомобілем «Peugeot Traveller», днз НОМЕР_2 , на 21 км автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», в напрямку м. Києва, рухався в крайній лівій полосі, праворуч від нього рухалися фури тому він жодної законної вимоги працівників поліції не бачив. Більше того, в подальшому службовий автомобіль працівників поліції їхав за ним без ввімкнених проблискових маячків та не надавав у гучномовець вимоги про його зупинку. Поряд з цим, коли вже майже приїхав до місця свого призначення помітив патрульний автомобіль та на його вимогу зупинився, при цьому повідомивши їм, що завчасно на автодорозі «Київ-Чоп» їх вимоги про зупинку не бачив. В подальшому працівники поліції по відношенню до нього поводили себе зухвало та жорстоко, застосовуючи фізичну силу, положили його на землю та закували у кайданки, без вагомих на те причин. Тому вважає, що працівники поліції перевищили свої службові повноваження. Просить суд провадження у справі щодо нього закрити. Крім того,стверджує, що наявний в матеріалах справи відеозапис є неповним, тому просить суд витребувати у БПП в с. Чайки УПП у Київській області повний відеозапис подій, які були того дня за його участю та викликати патрульного, що складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 .

Дане клопотання судом задоволено в повному обсязі та здійснено відповідні виклики та запити. Однак інспектор БПП в с. Чайки УПП у Київській області лейтенант поліції Волохонський М. П. до суду, на виклик не з`явився, повний відеозапис подій суду також не надано.

Вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Частиною 1 статті 122-2 КУпАП, передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися і: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Таким чином, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини, що забезпечують порядок управління у сфері безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні водієм транспортного засобу вимоги про зупинку транспортного засобу, а водіями військових транспортних засобів - вимоги посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу або водій військового транспортного засобу - військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст під час проходження зборів, а також працівник Збройних Сил України під час виконання ним службових обов`язків.

Як вбачається з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot Traveller», днз НОМЕР_2 , на 21 км автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», в напрямку м. Києва, рухався в крайній лівій смузі для руху, поруч з ним дійсно рухався вантажний автомобіль, що могло слугувати тому, що водій не помітив вимоги жезлу про зупинення транспортного засобу та сприйняти, що дану вимогу було пред`явлено саме до нього.

У зв`язку з чим, суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 , його пояснення вважає чіткими, логічними та послідовними, що підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин, вислухавши пояснення водія ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, серед яких протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 226711 від 09 травня 2022 року, форму виводу з програми «Армор», рапорт інспектора ВАП БПП в с. Чайки УПП у Київській області, інформація, що міститься на DVD-диску, а саме відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо водія ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки в його діях відсутня суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а саме в даній конкретній справі, у діях водія ОСОБА_1 не було умислу на порушення ним ПДР України.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

З огляду на положення ст. 7 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що матеріали адміністративної справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище дає суду обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, яке ставлять у вину ОСОБА_1 , оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 294, 299, 300 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 226711 від 09 травня 2022 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак