Провадження 3/557/26/2022
Справа 557/1779/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в Рівненській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №149203 від 30 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 цього ж числа о 16 годині 41 хвилина на 310 км а/д М-06 «Київ-Чоп» керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 311 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В.А. від 20 листопада 2020 року №ВП 63667874 на підставі п. 9 ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому останній повідомлявся рекомендованими листами судовою повісткою про розгляд справи на 13 грудня 2021 року та 10 січня 2022 року за адресою, яку він зазначив при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: АДРЕСА_1 , однак до суду повернулися поштові конверти з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, повідомлявся останній про розгляд справи на 10 січня 2022 року шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Гощанського районного суду Рівненської області.

Суд вчинив усі необхідні дії, щоб вчасно повідомити ОСОБА_1 про розгляд справи.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому суддею зауважується, що ОСОБА_1 , в тому числі, мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався, тому справу може бути розглянуто.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Обов`язковою ознакою названого складу адміністративного правопорушення є умисел на вчинення вказаного проступку (суб`єктивна сторона).

Як убачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В.А. від 24 березня 2021 року ВП №63667874 щодо ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно виконавчого листа №167/700/20 від 01 вересня 2020 року, виданого Рожищенським районним судом Волинської області.

Водночас матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів направлення ОСОБА_1 та отримання ним такої постанови.

З огляду на зазначене, суддя зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, був обізнаний про встановлення щодо нього обмеження у праві керування транспортними засобами.

Окрім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену державним виконавцем Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничуком В.А. 24 березня 2021 року в рамках виконавчого провадження №63667874, в той час як у змісті самого протоколу про адміністративне правопорушення вказано про встановлення тимчасового обмеження відносно ОСОБА_1 постановою державного виконавця Рожищенського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Мельничука В.А. від 20 листопада 2020 року №ВП 63667874.

Названі обставини, серед іншого, були підставою для повернення матеріалів даної справи для належного оформлення згідно постанови судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року. Однак, означені недоліки при дооформленні матеріалів усунуті не були.

Відсутність суб`єктивної сторони у складі адміністративного правопорушення, яка полягає у необізнаності ОСОБА_1 у застосуванні до нього обмежень в керуванні транспортним засобам, що виключає наявність умислу в його діях щодо свідомого порушення вказаних обмежень, не дає підстав для висновку щодо наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що органом поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суддя приходить висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу означеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В.Оленич