Справа № 454/3477/21 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/1951/21 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участю ОСОБА_1 , захисника Семенюка Р.А., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Семенюка Р.А. на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 13 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 13.12.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 12.09.2021 року о 00.05 год. в порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, в м. Сокаль на пл. Січових Стрільців, керував автомобілем марки «ВАЗ», р.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння..

На дану постанову захисник Семенюк Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції справа розглянута не повно та не об`єктивно, зокрема те, що матеріалами справи не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу, долучений відеозапис лише засвідчує факт сидіння ОСОБА_1 на місці водія. Крім цього, апелянт зазначає, що долучені відеозаписи виконані не поліцейськими, а невідомою особою, в матеріалах справи відсутні дані походження вказаних відеозаписів та містять часу та місця виконання.

Розглянувши матеріали справи № 454/3477/21, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №105417 від 12.09.2021 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений з участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.09.2021 року (а.с.2), результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу Драгер, яким встановлено в організмі ОСОБА_1 на рівні 2.48 проміле, де проставлений підпис ОСОБА_1 (а.с.3), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння (а.с.4), відеозаписом, який долучений до матеріалів справи, згідно з якими ОСОБА_1 перебував на місці водія в транспортному засобі, який мав заведений двигун, в подальшому зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з допомогою приладу Драгер (а.с.11), поясненнями свідка ОСОБА_3 від 12.09.2021 року, в яких він зазначив, що ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння сів в автомобіль, завів двигун та намагався розпочати рух заднім ходом (а.с.7).

Огляд ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015 року, на місці зупинки транспортного засобу.

Само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Аналізуючи матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 вживалися дії для приведення транспортного засобу в рух (заведення двигуна автомобіля, намагання розпочати рух автомобілем), що доводиться в сукупності долученим відеозаписом та поясненнями свідка ОСОБА_3 , даними як на місці події, так і в судовому засіданні суду, а тому необґрунтованими є покликання в апеляційній скарзі про недоведеність керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Семенюка Р.А., апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 13 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Семенюка Р.А. без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.