Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1931/22 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Олянюка В.Л. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем 6-го розряду в ГДІБ,

в с т а н о в и в :

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 01.05.2022 року о 17 год. 37 хв. в м. Бердичеві по вул. Житомирській, 93, керував автомобілем BMW 381 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей та обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на встановлення наркотичного сп`яніння відмовився згідно висновку №35 від 01.05.2022 Бердичівської міської лікарні, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду захисником Олянюком В.Л. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сторона захисту вважає, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеною, оскільки не висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджується з доказами, які містяться в матеріалах справи.

Стверджує, що факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не доведений належними доказами.

Вказує, що в суді ОСОБА_1 повідомив, що він був зупинений працівниками поліції та вони запропонували йому пройти тест на наркотичне сп`яніння, на що він погодився. Для проведення лабораторних досліджень йому було запропоновано здати біологічні середовища, а саме сечу. Через фізіологічні властивості свого організму він не мав можливості, на їх вимогу здати зразок сечі, тому просив надати йому час та зачекати з відбором біологічних зразків. Кров йому здати не дозволили, хоча він пропонував її здати.

Також, зазначає, що працівник поліції не долучив до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, направленням на огляд ОСОБА_1 від 01.05.2022 року, в якому зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, висновком та протоколом КНП «Бердичівська міська лікарня» щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння №35 від 01.05.2022 року, де зафіксовано відмову ОСОБА_1 від здачі біологічного середовища (сечі), а також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліцейських.

Згідно з п.7 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є обов`язковим проведення лабораторних досліджень в закладі охорони здоров`я на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак у медичному закладі так і не здав зразків біологічного середовища (сечу) вказавши, що не може.

ОСОБА_1 було роз`яснено, що не здача ним зразків біологічного середовища є відмовою від огляду, надано додатковий час, порекомендовано прийняти сечогінний засіб.

Жодних даних того, що ОСОБА_1 страждає на будь яке захворювання, має вади які унеможливлюють чи уповільнюють відібрання зразків біологічного середовища (сечі) останній лікарю не повідомляв та суду не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що лікарем допущено порушення порядку огляду, оскільки не запропоновано ОСОБА_1 здати інші види зразків біологічного середовища, а саме кров апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки жодна норма чинного законодавства не містить такого обов`язку.

На думку суду, наявність в Інструкції положень, які містять перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Вказана можливість встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна, об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.

Зокрема, відповідно до п.п.13, 14 розділу ІІІ Інструкції кров відбирається у випадку, коли особа перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, або якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12.

Саме лікар, який уповноважений на проведення огляду та пройшов відповідну підготовку визначає можливо, чи не можливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 та чи є необхідність відбирати кров.

Як вбачається з матеріалів справи, як лікарем, що пройшов відповідно підготовку так і поліцейськими було надано можливість ОСОБА_1 реалізації його обов`язків, встановлених ПДР, однак останній їх не виконав, об`єктивної неможливості взяття сечі у ОСОБА_1 лікарем не встановлено, а тому дії лікаря та поліцейських в даній ситуації є законними, а висновок судді першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Згідно до висновку №35 від 01.05.2022 та протоколу медичного огляду №35 від 01.05.2022 висновок та діагноз лікаря: ОСОБА_2 від здачі біосередовища (сечі) на наркотичне сп`яніння відмовився.

Згідно до вимог ч.4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 9 інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 р. №1452/735 та зареєстрованою у МЮУ 11.11.2015 р. за № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки певні ознаки (почервоніння очей та обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) свідчили, що останній може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а також керував автомобілем.

З відеозапису здійсненого працівниками поліції вбачається факт виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та пропозиція пройти огляд на встановлення наявності чи відсутності наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на яку ОСОБА_1 погодився. В подальшому, в медичному закладі протягом тривалого часу ОСОБА_1 надавався час для здачі біорідини (сечі), повідомлялося, що достатньо незначної кількості біосередовища, надавався додатковий час, роз`яснено йому, що не здача біорідини буде вважатись ухиленням від проходження.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними, обґрунтованими належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Олянюка Віталія Леонідовича залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук