ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/4973/20 Головуючий суддя І інстанції Букреєва І.А.
Апеляційне провадження № 33/818/298/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

представника потерпілої - Невинного І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ірану, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.03.2020 серії ДПР18 № 272076, 17.03.2020 року о 18-00 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Crafter , д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Харків по пр.Московський, 197-Б, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "Audi A3", д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП обидва т.з. отримали механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України. Відносно нього було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що дорожньо-транспортна пригоди відбулася з вини ОСОБА_2 , який повинен був бачити, що попереду нього зупиняються транспортні засоби, та мусив вжити всіх заходів для зупинки свого автомобіля. Зазначає, що суд не надав оцінки всім доказам у справі та її показанням, у зв`язку з чим вважає, що оскаржувана постанова прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з порушенням принципів і завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення. Апелянт також посилається на те, що жоден докази у справі не свідчить про невинуватість ОСОБА_2 у події ДТП, а суд безпідставно не взяв до уваги її пояснення та заперечення.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час апеляційного розгляду, про свідчить їх власноручний підпис в явочному листі від 27.10.2021 року (а.с.42), не з`явилися.

До початку апеляційного розгляду представник потерпілої Невинний І.І. повідомив суду, що його процесуальна позиція узгоджена з потерпілою ОСОБА_1 та просив провадити апеляційний перегляд оскаржуваного судового рішення без потерпілої ОСОБА_1 .

При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

За таких обстави та враховуючи думку представника потерпілої Невинного І.І., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1 , які були належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду, але не прибули в судове засідання, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника потерпілої Невинного І.І., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовільнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання невинуватості ОСОБА_2 щодо порушення ним п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 272076 від 17.03.2020 р., 17.03.2020 року о 18-00 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Crafter , д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Харків по пр.Московський, 197-Б, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "Audi A3", д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, постраждалих осіб не було, автомобілям спричинено технічні ушкодження (арк.1).

З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі, ОСОБА_3 була ознайомлена, про що свідчить її власноручний підпис у цьому протоколі та її письмові пояснення, в яких вона зазначила, що не згодна з фактичними обставинами події ДТП, оскільки в момент дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль не рухався (а.с.3).

В свої письмових поясненнях, наданих ОСОБА_2 після події ДТП від 17.03.2020 року, зазначив, що він їхав у правому ряді по головній дорозі Московського проспекту. Попереду нього у середньому ряді зліва від нього їхав автомобіль "Audi A3", д.н.з. НОМЕР_2 , який різко зманеврував у його смугу та загальмував, що пропустити інший автомобіль, що виїжджав з другорядної дороги. Він намагався уникнути зіткнення та загальмувати, але внаслідок дій водія "Audi A3", д.н.з. НОМЕР_2 , сталася подія ДТП (а.с.5).

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив свої письмові пояснення від 17.03.2020 року та зазначив, що водій автомобіля "Audi A3" здійснила маневр перестроювання з лівої полоси в праву, внаслідок чого ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volkswagen Crafter, не зміг уникнути зіткнення шляхом гальмування та намагання скермувати своє авто правіше.

Крім того, згідно відомостей відеозапису, який долучений до матеріалів справи, вбачається, що 17.03.2020 року приблизно о 18-00 годині сталося зіткнення між автомобілями Volkswagen Crafter та Audi A3. При цьому водій автомобіля "Audi A3" перебуває в крайній правій полосі та робить різке гальмування задля того, щоб пропустити автомобіль, який повертає з другорядної дороги на головну. Відеозапис зафіксований на реєстратор автомобіля, який робить маневр повороту з другорядної дороги на головну. Швидкість руху автомобіля Volkswagen Crafter менша за швидкість руху автомобіля "Audi A3".

З відомостей схеми ДТП від 17.03.2020 року вбачається, що ділянка автодороги має три смуги руху в одному напрямку, крайня права смуга руху від узбіччя має ширину 4,40 м. При ДТП автомобілі контактували наступним чином: автомобіль Audi A3 своєю правою задньою частиною (задній правий бампер, задня права фара), автомобіль Volkswagen Crafter своєю передньою лівою частиною (переднє ліве крило, передня ліва фара. При цьому , зіткнення транспортних засобів Volkswagen Crafter та Audi A3 відбулося в правій смузі руху на відстані 3,40 м від узбіччя (а.с.4).

Тобто, зі схеми місця ДТП вбачається, що при зіткненні транспортних засобів, автомобіль Audi A3 частково знаходився у середній смузі руху, що додатково підтверджує показання ОСОБА_2 .

Суд також бере до уваги те, що автомобілі Volkswagen Crafter та Audi A3 рухалися по головній дорозі, ділянка автодороги, на якій сталася подія ДТП, не є регульованим перехрестям та не містить будь-яких дорожніх знаків, які б змушували транспортні засоби зупинитися на цій ділянці. Крім того, автомобіль Audi A3, який рухався попереду Volkswagen Crafter в середній смузі, різко почав змінювати смугу свого руху з середньо на праву крайню від узбіччя, в якій рухався ОСОБА_4 під керуванням ОСОБА_2 , та загальмував перед ним, що унеможливлювало для ОСОБА_2 виконати усі необхідні дії для зупинки його транспортного засобу, щоб уникнути подію ДТП.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Crafter , за таких обставин був позбавлений можливості уникнути зіткнення, оскільки з правої сторони від нього знаходиться бордюр, а водій "Audi A3" не впевнилася в безпечності виконання маневру.

За таких обставин, незважаючи на незгоду ОСОБА_1 з оскаржуваним судовим рішенням, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у порушенні ним п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів, а відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 272076 від 17.03.2020 року повністю спростовуються відомостями схеми місця ДТП, долученого до матеріалів справи відеозапису, письмових та усних пояснень ОСОБА_2 , наданих ним як безпосередньої після події дорожньо-транспортної пригоди, так і в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Диспозиція статтв 124 КУпАП України передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відомості матеріали справи не містять доказів та належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення, інкримінованого ОСОБА_2 , що не відповідає принципам законності та суперечить ст.ст. 7, 9 КУпАП.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 із змінами і доповненнями, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, що бере безпосередню участь в процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна повинно бути результатом порушення Правил дорожнього руху.

Положеннями ст. 278 КУпАП визначено, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, в ході судового розгляду в суді першої інстанції вірно встановлено, що наявні пояснення учасників події ДТП та обставини, викладені в протоколі, містять розбіжності та протиріччя, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо невинуватості ОСОБА_2 у події ДТП від 17.03.2020 року між транспортним засобом під його керуванням та автомобілем "Audi A3", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого судом прийнято законне та обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому посилання ОСОБА_1 на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції у цій частині є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Разом з цим, на підставі ч.8 ст.294 КУпАП, належить змінити оскаржувану постанову в частині підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, оскільки, як встановлено під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, та підтверджується відомостями матеріалів справи і не оспорюються учасниками справи, 17.03.2020 року о 18-00 год. в м.Харків по пр.Московський, 197-Б, була подія ДТП між транспортними засобами Volkswagen Crafter , д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем "Audi A3", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з чим належить частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скарги потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини постанови висновки і вказівку суду про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В решті постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков