Дата документу 25.07.2022
Справа № 334/2772/22
Провадження № 3/334/1796/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Філіпова І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює в/ч НОМЕР_1 водієм, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно протоколу серія НГУ № 043822 від 21.07.2022 року про військове адміністративне правопорушення, 21 липня 2022 року ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_3, був виявлений лікарем з ознаками алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 фактично не визнав вину пояснивши, що напередодні 20.07.2022 року в парку лікарні випив стакан самогонки, після чого повернувся до лікарні спати.

А також просив суд долучити до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 4335 від 21.07.2022 року 14 година 20 хвилин, згідно якого ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про військове адміністративне правопорушення та надані докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, з наступних підстав.

Вказаний адміністративний протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складення протоколу, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, в матеріалах справи відсутні докази по справі, передбачені ст. 251 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки, однак, не відібрані їх пояснення.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 172-20 КУпАП визнано розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - адміністративним правопорушенням.

Частиною 2 статті 172-20 КУпАП визнано участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Частиною 3 статті 172-20 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Судом встановлено, що 21.07.2022 року ОСОБА_1 перебуваючи у АДРЕСА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

У протоколі № НГУ №043822 від 21.07.2022 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є недоліки, а саме в графі 5 «місце проживання» зазначена АДРЕСА_2 , про те правильною адресою є АДРЕСА_1 .

Зі змісту ст. ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і який є підставою для подальшого провадження справи у суді.

Відповідно до вимог статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує серед інших такі питання - чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за протоколом № НГУ №043822 від 21.07.2022 року р. невірно зазначені відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, викладені в ньому дані не відповідають дійсності.

Згідно з статтею 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з вимогами частини 2 статті 33 КУпАП при накладені стягнення за правопорушення враховується, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно приписів ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Досліджуючи та оцінюючи надані у справі докази суд дійшов таких висновків.

Матеріали справи містять два суперечливі висновки щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 21.07.2022 року: епікріз КНП «Міська лікарня №9» від 21.07.2022 року, в якому вказано, що виявлено етанол у крові 1,14 %, та висновок щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №4335 від 21.07.2022 року (час огляду 14.10), згідно якого він не перебуває у стані сп`яніння.

Також, в епікзиці не зазначений час проходження огляду ОСОБА_1 , та при цьому ОСОБА_1 наявність у нього стану алкогольного сп`яніння заперечив повністю. Пояснення від свідків, вказаних у протоколі, не відбиралися, інші докази його вині відсутні.

Інші додані до протоколу документи, - медичні характеристики, не містять даних про винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 , тому не оцінюються судом як докази у справі щодо його винуватості чи невинуватості.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 334/2772/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя: Філіпова І. М.