Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Огородника О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника Огородника Олега Валентиновича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.08.2021 року о 01 годині 00 хвилин в селі Баківці Луцького району, передав керування власним автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.36-37).

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Огородник О.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду необгрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на те, що судом не було враховано пояснення самого ОСОБА_1 , який суду пояснив, що не є власником автомобіля (на підтвердження чого було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на іншу особу), копія якого є у матеріалах справи. Вказує на те, що ОСОБА_1 дійсно 15.08.2021 року вживав спирті напої на відпочинку із сім`єю в селі Хріники, внаслідок чого у нього виник конфлікт з дружиною (власницею автомобіля «Шкода») і остання аби не поглиблювати конфліктну ситуацію вирішила відправити чоловіка ОСОБА_1 у місто Луцьк додому. Знаючи що він в стані алкогольного сп`яніння, а тому вона знайшла у сусідній компанії раніше не знайомого чоловіка - ОСОБА_3 , який сказав, що є таксистом і погодився за 500 гривень відвезти її чоловіка у Луцьк. Ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 не було видно. Вказує на те, що суд першої інстанції відмовив їм у задоволенні клопотання про виклик свідків. Крім того, дорогою до Луцька автомобіль зупинили працівники поліції, які вияснили, що у водія ОСОБА_2 не має посвідчення водія і почали погрожувати відібрати автомобіль, якщо водій та пасажир не підпишуться у пустих протоколах та поясненнях, на що погодились оскільки це було серед ночі у невідомому місці. Матеріали справи також не містять відеозапису з нагрудних камер поліцейських, а також у протоколі не має даних жодних свідків, що порушенням норм КпАП України. Вказує на те, що судом першої інстанції вірно було встановлено, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за керування, а за передачу керування транспортним засобом іншій особі, таким чином санкція статті 130 КпАП України для ОСОБА_1 передбачає лише накладення штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) доходів громадян без позбавлення правом керування транспортним засобом (а.с.40-44).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Огородника О.В., які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.08.2021 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 074790, відповідно до якого ОСОБА_1 16.08.2021 року о 01 годині 00 хвилин в селі Баківці Луцького району, передав керування власним автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Згідно з пунктом 2.9.г Правил дорожнього руху України водіям забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Частиною першою статті 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив про доведеність матеріалами справи вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, оскільки в порушення вимог ст.280 КпАП України суд не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав, що його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 074790 від 16.08.2021 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.11.2021 року у справі № 161/15062/21 (провадження № 3/161/4897/21) відносно ОСОБА_2 , при цьому жодного обґрунтування, зазначеним доказам, суд не надав.

Аналізуючи зазначені вище докази суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до рапорта працівника поліції Деносюка Д.І., 04.05.2021 року, під час патрулювання автодороги Т0303 ними був зупинений автомобіль SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив правила дорожнього руху, а саме п.п.19.2 ПДР України. Під час спілкуванні з водієм громадянином ОСОБА_2 від останнього було чути різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та нечітка мова. Громадянину ОСОБА_4 було запропоновано пройти тест на Алкотестері Драгер на, що останній відмовився, що було зафіксовано на боді-камері. Свідків під час складання адміністративних матеріалів не вдалось залучити, оскільки була нічна пора, при цьому здійснювалась відеофіксація (а.с.6).

Вказаний рапорт працівника поліції не містить даних, які б підтверджували, що пасажир ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 , що вмінено при складанні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 від 16.08.2021 року, в яких фактично зазначено про визнання вини, то сам по собі факт визнання вини не може бути достатнім доказом при відсутності інших належних доказів вміненого особі правопорушення.

При цьому, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу є ОСОБА_5 (а.с.52-53).

Доказів наявності у ОСОБА_1 відповідної правової підстави на володіння зазначеним транспортним засобом (на підставі договору оренди, підряду, іншого речового права, чи на підставі наявності у нього реєстраційного документу на транспортний засіб) матеріали справи не містять, отже є недоведеним, що ОСОБА_1 мав право розпоряджатись автомобілем SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 і що саме ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 керування цим транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутні такі докази як показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки чи відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення п.2.5 ПДР не свідчить беззаперечно про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, як це передбачено диспозицією ст.130 КпАП України.

За таких обставин, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №074790 від 16.08.2021 року обставини правопорушення, не підтверджуються зібраними доказами у справі.

Згідно з ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими доказами не являється доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що не з`ясовано судом першої інстанції при доведені вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, приходжу до висновку, що рішення прийнято на формально досліджених судом першої інстанції доказах, а тому постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Огородника Олега Валентиновича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук