Провадження № 3/369/92/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.01.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак Ірина Адамівна, за участю захисника Нікушиної В. С. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4, 124, 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

27 липня 2021 року о 23:28 год., водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Volkswagen Transporter», днз НОМЕР_2 , на 16 км автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса», проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на тимчасові дорожні знаки і тимчасове дорожнє огородження з пластику, внаслідок чого пошкодив керований ним транспортний засіб та тимчасові дорожні знаки і тимчасове дорожнє огородження з пластику. Після чого, водій ОСОБА_1 . будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_1 , порушив вимоги пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.10, п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ № 288762, 27 липня 2021 року близько 23:28 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», днз НОМЕР_3 , після здійснення ДТП, на 16 км автодороги М-05 сполученням «Київ-Одеса», ОСОБА_1 поїхав додому та до проведення уповноваженою особою огляду на стан алкогольного сп`яніння, вжив алкоголь, а саме горілку, об`ємом 0.5 л. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився під відеозапис на нагрудну камеру.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5, пп. «є» п. 2.10 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, тобто, вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

У судові засідання 13 вересня та 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. 07 жовтня 2021 року від захисника Нікушиної В. С. на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку з необхідністю надання їй часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Клопотання захисника задоволено в повному обсязі та відкладено судовий розгляд справи на 21 жовтня 2021 року о 09:30 год.

Однак подальші судові засідання були також відкладені для повторного виклику у судове засідання ОСОБА_1 та патрульних працівників поліції БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області, які складали адміністративні матеріали.

У судовому засіданні водій ОСОБА_1 вину у порушенні вимог пп. «б» п. 2.3, п. 12.1 визнав повністю та пояснив, що дані знаки були встановлені з порушенням та завчасно їх не бачив, що і стало причиною ДТП. Щодо вимог пп. «а» п. 2.10 вказав, що не мав на меті поїхати з місця ДТП, однак автомобіль не заводився та стояв на неосвітленій проїжджій частині дороги створюючи перешкоду для руху іншим учасникам дорожнього руху, тому викликав евакуатор і доставив автомобіль додому, про подію у телефонному режимі також повідомив поліцію та враховуючи пізній час доби сам також приїхав додому. Лише через дві години, а саме близько 03 год. ночі до нього додому приїхали працівники поліції та склали протоколи про адміністративне правопорушення. Вину у порушенні п. 2.5, пп. «є» п. 2.10 ПДР України не визнав та пояснив, що жодних ознак сп`яніння він не мав, працівники поліції пройти огляд на стан сп`яніння не пропонували.

В свою чергу захисник Нікушина В. С. в інтересах водій ОСОБА_1 просила суд провадження у справі за ст. 124 та 122-4 КУпАП, закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Щодо притягнення її довірителя за ч. 4 ст. 130 КУпАП, просила суд закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення її довірителем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме, відсутні пояснення свідків в присутності яких ОСОБА_1 відмовився проходити чи пройшов огляд на стан сп`яніння, на наявному в матеріалах справи відеозаписі відсутня пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установлену законом порядку та/або проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я чи за допомогою спеціального технічного пристрою на місці. Захисник вважає, що всі звинувачення її довірителя за ч. 4 ст. 130 КупАП, є голослівними та такими складені безпідставно, непідтверджені жодними належними та допустимими доказами. Тому, огляд особи на стан алкогольного, проведений з порушенням вимог ст. 266, вважається недійсним.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom»[GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 124 КУпАП, передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до пп. «б» п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 122-4 КУпАП, передбачена відповідальність водіїв за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до пп. «а» п. 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Положеннями ч. 4 ст. 130 КУпАП, передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до пп. «є» п. 2.10 ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, складає вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу працівника національної поліції, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - загальний (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами. Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначено у ст. 266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі Інструкція №1452/735), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція № 1395).

Згідно з п. 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 7 розділу 11 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

За правилами частин 2 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

З аналізу наведеного вище слідує, що до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тоді, коли вона відмовилася від проходження огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку, який визначений ст. 266 КУпАП та який відсилає до інших нормативно-правових актів, оскільки норма є бланкетною, а саме: постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та Наказу МВС України, Міністерства охорони здоров`я України про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Разом з тим, у разі відмови водія від проходження огляду водія на місці та в закладі охорони здоров`я і наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 р. I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.

Як вбачається з матеріалів справи протоколи про адміністративні правопорушення складені щодо ОСОБА_1 за порушення п. 2.5, пп. «б» п. 2.3, пп. «а, є» п. 2.10, п.12.1 ПДР України.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисник Нікушиної В. С., дослідивши матеріали справи, серед яких протоколи про адміністративні правопорушення серії ААБ: № 143797, №288762 та № 143798 від 28 липня 2021 року, схема місця ДТП, рапорти інспекторів БПП в с. Чайки УПП у Київській області, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі де відбулося ДТП, письмове направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, інформацію, що міститься на DVD-R диску, а саме відеозапис, відзнятий на нагрудної камеру поліцейського та враховуючи повне визнання ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, суд дійшов висновку, що його винуватість доведена поза розумним сумнівом, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Поряд з цим, судом встановлено, що на момент розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки на день розгляду справи закінчились встановлені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено відповідальність водіїв настає у разі залишення ними транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення. Відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю у водія вини у формі умислу.

Положеннями ст. 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи сукупність досліджених доказів в судовому засіданні, об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 залишив місце пригоди не маючи на це умислу, його авто забрав евакуатор, щоб не створювати аварійної ситуації на дорозі, оскільки на даній ділянці дороги велися дорожні роботи, тому керуючись ст. 62 Конституції України, відповідно до якої всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що в діянні ОСОБА_1 , що охоплюється пп. «а» п. 2.10 ПДР України відсутня суб`єктивна сторона, а саме умисел на його вчинення, у зв`язку з чим, провадження у справі відносно що ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, суд бере до уваги ту обставину, що працівників поліції викликав особисто ОСОБА_1 .

Стосовно ч. 4 ст. 130 КУпАП, як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 288762 від 28 липня 2021 року складено щодо ОСОБА_1 . за порушення п. 2.5, пп. «є» п. 2.10 ПДР, тобто за відмову особи, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після дорожньо-транспортної пригоди за її участі, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Наявний в матеріалах справи № 369/11532/21 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 288762 від 28 липня 2021 року у порівнянні з іншими протоколами наявними в справі та поясненнями ОСОБА_1 містить розбіжності у номерному знаку транспортного засобу, яким керував останній, а саме, вказано автомобіль «Volkswagen Transporter», днз НОМЕР_3 , замість вірного - автомобіль «Volkswagen Transporter», днз НОМЕР_2 .

Крім того, згідно з п. 8 ч. 1 вказаної Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 28862 від 28 липня 2021 року відсутні відомості про загиблих чи травмованих осіб внаслідок ДТП, до якої був причетний ОСОБА_1 огли Про відсутність травмованих внаслідок ДТП осіб також прямо зазначається у рапорті поліцейського БПП у м. Біла Церква УПП у Київській області. Отже, проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у цьому випадку не було обов`язковим.

Разом з тим, в матеріалах справи, відсутні письмові пояснення свідків, що є порушенням вимог п. 6 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, протоколи про адміністративні правопорушення ААБ: № 143797, №288762 та № 143798 від 28 липня 2021 року складалися, щодо ОСОБА_1 , у нього вдома, о 02:30 год. тобто більше двох годин після вчинення ДТП. Також з відео вбачається, що про ДТП ОСОБА_1 повідомив працівників поліції особисто, однак у матеріалах справи відсутній рапорт про виклик працівників поліції з вказівко про час їх виклику.

Більше того, з наявного в матеріалах справи відеозапису взагалі не вбачається пропозиція працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а лише складення протоколів про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що даний огляд водія ОСОБА_1 було проведено з порушенням ст. 266 КУпАП.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

За таких обставин, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи захисника Нікушиної В. С. дослідивши наявні матеріали справи, клопотання захисника, суд дійшов висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі щодо водія ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Суд наголошує, що матеріали провадження не містять достатніх доказів, які давали б підстави для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, яке йому ставилось у вину.

Оскільки, відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки усіх доказів по справі.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП чітко передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на положення ст. 7 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що матеріали адміністративної справи не містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в діянні ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище дає суду обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, яке ставлять у вину ОСОБА_1 ., оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 122-4, 124, 130 ч. 4, 245, 247, 252, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

постановила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 143797 від 28 липня 2021 року) та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 143798 від 28 липня 2021 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 288762 від 28 липня 2021 року) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. А. Козак