ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/2363/21
Номер провадження: 33/819/26/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого фермером,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

При обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.08.2021 о 20.00 год. в м. Скадовськ Херсонської області по вул. Джарилгацькій водій ОСОБА_1 керував автомобілем Богдан 211010, д.н. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту - 3,60 ‰, чим порушив вимоги 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн. в дохід держави.

29.11.2021 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 17.11.2021, в якій просив поновити строк на подачу апеляційної скарги; скасувати постанову суду; провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що факт керування ним транспортним засобом не зафіксовано жодними належними доказами, а також порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності, недоведена його вина поза розумним сумнівом.

Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив про обізнаність ухвалення судового рішення на сайті судової влади, отримання за його за його запитом постанову суду, яку він отримав 29.11.2021, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив скаргу задовольнити.

Суд заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративного провадження, докази у справі, у тому числі відеозаписи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

За положеннями ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, справа неодноразово призначалася суддею районного суду до розгляду на: 20.08.2021, 07.09.2021, 15.09.2021, 24.09.2021, 01.11.2021.

Відповідно до частини першої статті 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Цілісне розуміння положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України дає підстави для висновку, що кожному гарантовано право на ефективні засоби юридичного захисту при реалізації права на апеляційний перегляд справи.

У цьому випадку особі має бути забезпечено умови для належного оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції ухвалена судом 17 листопада 2021 року за відсутності ОСОБА_1 .

З реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана постанова суду зареєстрована в системі 29.11.2021 та оприлюднена 30.11.2021.

29.11.2021 копію постанови отримав ОСОБА_1 , цього ж дня, засобами поштового зв`язку, подав апеляційну скаргу.

Таким чином, ОСОБА_1 , з моменту отримання повного судового рішення, мав необхідні засоби для реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку подана ОСОБА_1 29.11.2021, а тому зазначене клопотання є обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема:

-протоколом про адміністративні правопорушення;

-поясненнями свідків;

-направленням ОСОБА_1 до ЦРЛ м. Скадовська на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з відміткою, що огляд проводився за допомогою приладу «Драгер», результат якого 3,60 ‰;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Драгер»;

-талоном тестування на алкоголь ОСОБА_1 ;

-відеозаписом огляду на стан сп`яніння;

-відеозаписом з камери відеоспостереження з АЗС, яким зафіксований момент зупинення автомобіля сірого кольору, який належить ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, фактично зводяться з незгодою з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, належну та обґрунтовану оцінку яким надав суд першої інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи не має доказів факту керування ним автомобілем, спростовуються, як безпосередньо оглянутим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції відеозаписом з камери відеоспостереження з АЗС, з якого вбачається, що автомобіль сірого кольору, який належить ОСОБА_1 зупинився з правої сторони дороги, на місті якого в подальшому було складено протокол щодо нього, так і його поясненнями наданими у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що він самостійно на належному йому автомобілі приїхав до АЗС.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції строків розгляду справи є помилковими, оскільки адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення (ч. 6 ст. 38 КУпАП).

Суд першої інстанції розглянув справу протягом трьох місяців з дня вчинення правопорушення, тобто в межах строку розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не вбачається, тому вказані доказі є належними та допустимими.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також того, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Скадовського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2021 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2021 року, залишити без задоволення.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 17 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанованабирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду І.В.Склярська