Справа № 372/4557/21
Провадження № 3-14/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Висоцької Г. В., при секретарі Куник О.В., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Кулініченка Г.В., представниць малолітнього потерпілого ОСОБА_2 в особі представників виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області Назаренко О.І., Клєвцової Н. М.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює вчителем початкових класів Академічного ліцею № 4 м. Обухів, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В період з лютого по листопад 2021 року, перебуваючи на посаді вчителя Академічного ліцею № 4, що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснювала боулінг (цькування) учасника освітнього процесу учня, а саме малолітнього ОСОБА_3 , 2014 року народження, яке полягало в наступному. 11.01.2021 року під час уроку завдала фізичного болю учню 1-б класу ОСОБА_4 , вдаривши головою об парту; в подальшому, під час уроків, у невстановлений судом точний час, притискала палець ОСОБА_3 під час слідкування за текстом, завдаючи йому фізичного болю; 28.10.2021 року під час уроку вдарила по спині рукою, так як ОСОБА_5 , учень вже 2-б класу, крутився за партою. Також, ОСОБА_1 окрім фізичного насильства застосувала в цей період з лютого по листопад 2021 року психологічне насильство відносно ОСОБА_6 , за допомогою крику, образ, залякування, в своїй сукупності її дії призвели до емоційного пригнічення дитини, небажання відвідувати навчальний заклад, чим спричинили шкоду, як фізичному, так і психічному здоров`ю малолітнього ОСОБА_3 . Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Суд дійшов висновку про доведеність провини ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП на підставі сукупності досліджених доказів.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в повній мірі заперечувала свою провину в інкримінованому їй правопорушенні, як щодо завдання фізичного болю дитині так і щодо психологічного травмування будь-яким чином.

Вимогами ч. 1ст. 173-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. ст. 245, 280КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до наказу від 06.01.2021 року ОСОБА_1 прийнята на посаду вчителя початкових класів «Академічного ліцею № 4» Управління освіти виконавчого комітету Обухівської міської ради, тобто є учасником освітнього процесу згідно вимог ст. 1 Закону України «Про освіту».

Вишня ОСОБА_6 , 2014 року народження, перебував в статусі учня 1-б та 2-б класу відповідно в 2021 році, в класі під керівництвом ОСОБА_1 . Вказані обставини визнані всіма учасниками справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із пояснень свідка ОСОБА_7 , яка є бабою учня ОСОБА_3 , і виховує дитину одна через смерть батька та самоусунення матері від виховання дитини, починаючи з 11.02.2021 року і по листопад 2021 року її внук зазнавав фізичного та психологічного тиску з боку вчителя ОСОБА_1 за наступних обставин. Так, 11.02.2021 року після занять її онук ОСОБА_8 поскаржився на вчителя ОСОБА_1 , яка під час уроку вдарила його головою об парту, від завданого удару в останнього виступила кров на губі. Під час уроків читання протягом 1 - класу зі слів дитини, вчитель ОСОБА_1 постійно тиснула йому на палець, завдаючи фізичного болю. 28.10.2021 року під час навчання в 2 класі ОСОБА_1 вдарила ОСОБА_6 рукою по спині. З лютого 2021 року після заміни попереднього вчителя 1 класу на ОСОБА_1 дитина почала відмовлятися ходити до школи через вчителя, часто перебувала в пригніченому стані після школи, при цьому хлопець залюбки ходив на додаткові заняття до іншої вчительки, відвідував інші уроки. Незважаючи на носіння ОСОБА_6 окулярів через поганий зір ОСОБА_1 пересадила дитину на останню парту, зазначивши, що «він буде сидіти там до старості». Під час звернення ОСОБА_6 на математиці за допомогою до ОСОБА_1 , остання відповіла йому, «що вона ж, з його слів така погана та зла, то чому вона повинна йому допомагати». Негативне відношення вчителя до ОСОБА_6 потягнуло до формування в класі негативного ставлення до нього із боку інших дітей. Неодноразові звернення до директора школи не призвели до позитивних змін поведінки вчителя ОСОБА_1 відносно дитини. Свідок ОСОБА_7 намагалася допомогти онуку, звернувшись до відділу освіти, як органу місцевого самоврядування. Свідок ОСОБА_7 , не подолавши негативне ставлення вчителя до ОСОБА_6 , в грудні 2021 року була змушена перевести його до іншої шкоди, яку він в даний час відвідує залюбки.

Свідок ОСОБА_9 , яка є директором навчального закладу, де працює вчителем початкових класів ОСОБА_1 , та навчався ОСОБА_8 , зазначила, що дійсно в лютому 2021 році до неї зверталася ОСОБА_7 із скаргами на вчителя, який розбив губу її онуку, проте нею при візуальному огляді був виявлений лише висип, і запропоновано останній звернутися до амбулаторії. За результатами звернення нею, як директором, скликана комісія, на засіданні якою, факти, зазначені ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження.

Суд звертає увагу, що відповідно до протоколу комісії, на засідання не запрошувалися ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 , яка є матір`ю учениці ОСОБА_11 , повідомила, що в лютому 2021 року її донька втекла зі школи, близько двох днів після цього дитина відмовлялася надавати пояснення з приводу втечі. І лише через декілька днів повідомила, що побачивши, як вчителька ОСОБА_1 вдарила ОСОБА_12 , і в того пішла кров, від страху побігла додому, на добувши до кінця занять. Після вказаних подій ОСОБА_13 надавалася психологічна допомога задля подолання страху. Свідком ОСОБА_10 також під час допиту спростована інформація, яка зазначена в витягу із журналу обліку відвідування (пропусків) занять, про відсутність її дочки ОСОБА_13 в школі в день завдання удару ОСОБА_4 . Так, свідок ОСОБА_10 наголосила, що дитина в той день зранку втекла зі школи, в зв`язку із чим її не встигли облікувати в школі, як присутню.

Суд критично ставиться до висновків психологу, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оскільки результати висновків мають узагальнений характер, стосуються всього дитячого колективу, який нараховує близько 20 дітей. Робота психолога не була спрямована на діагностику психологічного стану дитини, від якої надходили скарги на вчителя, тобто ОСОБА_3 .

Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження типові ознаки булінгу (цькування) в діях ОСОБА_1 , зокрема: систематичність (повторюваність) діяння, яке мало продовжуваний характер, триваючи з лютого по листопад 2021 року; наявність сторін кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Інші допитані в судовому засіданні свідки не надали пояснень, які б мали відношення до предмету доказування, викладеного в фабулі обвинувачення ОСОБА_1 вище, тому суд приходить до висновку про відсутність необхідності передавати їхній зміст в судовому рішенні.

Суд також прийшов до висновку про необхідність виключити із пред`явленого обвинувачення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, відомості про вчинення булінгу відносно інших учнів класу під керівництвом ОСОБА_1 , окрім ОСОБА_14 , з огляду на наступне. Так, фабула обвинувачення, викладена в протоколі, не містить конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, відносно інших учнів 2-б класу. зокрема, в протоколі не зазначені прізвища потерпілих та ін.

Відповідно до практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В даному випадку зміна фабули обвинувачення судом не потягла погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки частина обвинувачення виключена взагалі, інша зазнала змін, які не впливають на кваліфікацію дії особи.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, вважаю за необхідне призначити стягнення в межах санкції ст.173-4 КУпАП у виді штрафу, оскільки на думку суду застосування до неї саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для виправлення та запобігання вчинення нею правопорушень в подальшому. Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 (одна тисяча сімсот ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Г.В.Висоцька