Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/28/22
Провадження № 3/542/61/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Рибки Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Нові Санжари у залі суду протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), і матеріали справи, додані до нього щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2022 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов після доопрацювання протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 160904 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 160904 відносно ОСОБА_1 направлявся відділенням поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області до суду неодноразово.

Вперше, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 160904 про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2021 року надійшов до Новосанжарського районного суду Полтавської області 20 грудня 2021 року.

Постановою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була повернута до ВП № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області на доопрацювання (а.с. 12-13).

11 січня 2022 року адміністративний матеріал, що містить протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, надійшов до суду після доопрацювання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2022 року справа передана до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О. (а.с. 16).

З протоколу від 15 грудня 2021 року серії ДПР18 № 160904, складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, вбачається наступне.

15 грудня 2021 року о 20 год. 28 хв. в с. Зачепилівка по вул. Заводська, 1, Полтавського району, водій гр. ОСОБА_1 повторно керував транспортним засобом, ЗАЗ TF48YP, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність частиною 3 статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення і що справа про адміністративне правопорушення буде розглядатись в Новосанжарському районному суді Полтавської області, до суду не з`являвся.

Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повістки на його адресу проживання: АДРЕСА_1 , що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, а також повістки на адресу проживання: АДРЕСА_1 , яка зазначена в довідці Інформаційного порталу Національної поліції України.

Судові повістки, які направлялись на вказані адреси, гр. ОСОБА_1 отримав особисто 14.01.2022 року, що вбачається з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 18, 19).

Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, пояснень щодо встановленого в протоколі порушення до суду не надавав.

Вирішуючи питання про можливість проведення судового засідання у відповідній справі за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що повістки на судове засідання є отриманими, суд приходить до висновку про належне повідомлення особи про час, дату та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_1 як особа, якій відомо про факт складення щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не виконала добросовісно свої процесуальні обов`язки щодо явки в судове засідання, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів.

Слід зазначити, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду справи, уникнення зловживання процесуальними правами, а також для виключення можливості затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності, вважаю можливим розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у ній даних та доказів.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 3 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 11 листопада 2015 року № 1431/27858, передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами статті 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено раніше, частина 3 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, в ході розгляду даної адміністративної справи встановлено, що на підтвердження того, що ОСОБА_1 піддавася адміністративному стягненню двічі протягом року за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, до матеріалів справи додано лише одну копію постанови Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 березня 2021 року (справа № 542/110/21, провадження № 3/542/52/21) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 9-10).

Інших доказів, які б підтверджували, що гр. ОСОБА_1 двічі протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, суду не надано.

До матеріалів справи ініціатором складення протоколу не додано й постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно з частиною 2 статті 130 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 КУпАП, оскільки передбачених чинним законодавством належних доказів того, що попередньо протягом року особа двічі піддавалась адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, суду не надано.

Отже, кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною 3 статті 130 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норму, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Згідно з вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановити обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законодавством або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку, що оскільки кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною 3 статті 130 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду даної справи, є підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_1 на частину 2 статті 130 КУпАП.

Така перекваліфікація судом дій ОСОБА_1 не погіршує його становище, не порушує його права та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих протоколом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, а саме: повторна, протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії ДПР18 № 160904про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2021 року (а.с. 4), відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 11), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6, 7), які пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, а саме: ЗАЗ TF48YP, державний номерний знак НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а також від продуття приладу Драгер відмовився.

Судом досліджено відеозапис події з камери поліцейського, який є додатком до протоколу. З відеозапису вбачається, що працівником поліції, дійсно, було запропоновано ОСОБА_1 , який мав явні ознаки сп`яніння, пройти огляд на стан сп`яніння. Однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законодавством порядку водій відмовився (а.с. 7).

Зазначені дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.

Отже, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідно до частини 2 статті 130 КУпАП має бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Частина 2 статті 130 КУпАП, передбачає відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, не встановлено.

Відповідно до довідки інспектора САП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Є. Сокола, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке вилучене 23.02.2020 (а.с. 8).

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу порушника, обставини вчинення ним правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також, запобігання вчиненню ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2022 року - 2481,00 грн.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі статті 40-1 КУпАП, пункту 5 частини 2 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 40-1, частиною 2 статті 130, статтями 276-280, 283, 285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн 00 коп. (тридцять чотири тисячі гривен 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в розмірі 496 грн 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відповідно до частини 2 статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови, в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва