Номер провадження 3/523/1177/22

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , працюючої в магазині продуктів

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали з Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Із Протоколу Серії ВАБ № 703537 від 27.10.2021 року вбачається, що 27.10.2021 року гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями за винагородження без дозвільних документів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КпАП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні проти обставин, викладених в протоколі заперечила та пояснила, що вона є найманим працівником, що працює у магазині продавцем, а не здійснює господарську діяльність, у зв`язку з чим, вона не є відповідальною особою за ст. 164 КпАП України. На підтвердження цього надала суду копію Трудового договору від 25.06.2021 року.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що згідно зі ст. 245КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто, вказана стаття є бланкетною та має посилання на норми закону, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено норми спеціального Закону (Господарський кодекс України, Податковий кодекс України), що передбачає наявність відповідного дозволу на здійснення такого виду господарської діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Частиною 1 ст. 55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тобто, суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст. 164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб`єкт господарської діяльності.

В матеріалах даної справи не містяться відомості про те, що ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт господарювання, а навпаки, згідно її заперечень, вона вказала, що працює у магазині на посаді продавця.

Суддя констатує, що даний факт підтверджується доданим в ході розгляду справи ОСОБА_1 наступними доказом, а саме: Трудовим договором від 25.06.2021 року.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення викладеного у протоколі, оскільки вона самостійно не здійснює господарську діяльність і не зареєстрована відповідно до закону як підприємець та не є керівником чи іншою посадовою особою господарської організації, а тому в її діях відсутній склад вказаного правопорушення, передбаченого за ч. 1ст. 164 КпАП України.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань та підтверджень наявності кваліфікуючих ознак ст. 164 КУпАП, зокрема здійснення господарської діяльності, що розуміється як діяльність пов`язана з отриманням прибутку. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме неправомірні дії вчинила особа, що притягується, не конкретизовано її вина, не зазначено, як саме здійснювалась підприємницька діяльність.

У зв`язку з вище викладеним, матеріали справи не місять документів та достатніх доказів, внаслідок чого уповноважена особа, яка складала протокол, дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ч. 1ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Таким чином, уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначена ст. 255 КУпАП, належних доказів на підтвердження викладених в протоколі обставин щодо здійснення діяльності ОСОБА_1 господарської діяльності з порушеннями умов ліцензування не зібрала, та не долучила до протоколу матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення саме ОСОБА_1 .

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували здійснення нею господарської діяльності, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 164, 245, 247, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер