ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2357/21 Головуючий суддя І інстанції Попрас В.О. Провадження № 33/818/171/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

16 лютого 2022 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Романченка О.М., потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Твердохліб О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М. на постанову Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 02.01.2021 о 18.45 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SKODA FABIA держ. № НОМЕР_1 на перехресті вулиць Академіка Білицького та Топольова в м. Харкові був не уважним, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, допустив зіткнення з автомобілем OPEL ASTRA держ. № НОМЕР_2 .

При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали технічні пошкодження.

Не погодившись з таким рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Романченко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Романченко О.М. вказує на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини у справі. Вважає, що в матеріалах справі відсутні докази його вини та вважає, що суд формально підійшов до розгляду справи стосовно ОСОБА_1 . Також вважає, що ДТП сталось виключно з вини іншого учасника ДТП водія автомобіля Опель, який здійснив небезпечний маневр та створив аварійну ситуацію.

Крім того, захисник просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2021 року, посилаючись на те, що про існування вказаної постанови ОСОБА_1 він дізнався лише 09.03.2021 року після ознайомлення з матеріалами справи. З огляду на це вважає причини пропуску строку для подачі апеляційної скарги поважними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення(ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), дійшов висновку про те, що строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

З метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Романченка О.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, а також пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника Твердохліба О.М., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та вважали судову постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої ОСОБА_3 апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості протоколу про адміністративне правопорушення від 01.02.2021 року, схему місця ДТП від 02.01.2021, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), ОСОБА_1 керуючи автомобілем SKODA FABIA держ. № НОМЕР_1 на перехресті вулиць Академіка Білицького та Топольова в м. Харкові був не уважним, не дотримався безпечної швидкості руху та дистанції, допустив зіткнення з автомобілем OPEL ASTRA держ. № НОМЕР_2 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали технічні пошкодження.

З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, однак від підпису у цьому протоколі відмовився.

Належить взяти до уваги і те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися. А тому, суд апеляційної інстанції відомості зазначені в протоколі бере до уваги і вважає їх такими, що відповідають дійсності.

З відомостями, зафіксованими у цій схемі ОСОБА_1 був згоден, оскільки беззаперечно підписав її та дії працівника поліції щодо складанн цієї сцеии в будь-який процесуальний спосіб не оскаржував.

З відомостей цієї схеми (арк. 2) вбачається, що місцем події є перехрестя вулиць Академіка Білицького та Топольова в м. Харкові. Також вбачається напрямки руху автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та бпотерпілого ОСОБА_2 на цьому перехресті.

В судовому засіданні в суді першої інстанції суд дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті невиконання водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, тому в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, тобто порушення водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.3 б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до вимог п.12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку.

Згідно вимог п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Романченко О.М. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що вважає в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просить закрити провадження у справі. Пояснив, що згідно фото, чітко можливо встановити, що автомобілі знаходяться в різних траєкторіях. Вказав, що автомобіль Опель здійснив різкий маневр внаслідок чого сталося зіткнення. Крім того вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складення не на місці, а у відділку поліції.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що в той день на вулиці була ожеледиця. Він рухався в свій полосі руху зі швидкістю 40-50 км/год. Вказує, що був пішохід, але він ще не збирався проходити через пішохідний перехід. Пояснив, що він їхав в середньому ряду, а автомобіль Опель їхав зліва. Потім Опель почав зміщатися на середню полосу і тому пошкодження автомобіля були не з заді, а збоку. Зазначив, що його автомобіль контактував з автомобілем іншого водія лівою передньою частиною бампером та фарою. Вважає, що він є невинуватим. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що він рухався на своєму автомобілі Опель в середній полосі і перед пішохідним переходом знизив швидкість і відпустив педаль гальма і тоді автомобіль SKODA FABIA, який їхав з заді врізався в його автомобіль у зв`язку з чим трапилося зміщення його автомобіля та автомобіль виштовхнуло на пішохідний перехід. Вважає, що водій ОСОБА_1 був неуважний, не витримав безпечну швидкість та інтервал і тому з його вини сталося ДТП.

Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Твердохліб О.М. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що зі світлин вбачається, що ОСОБА_2 перебував в середньому ряду. Зупинився перед пішохідним переходом і в нього врізався автомобіль SKODA FABIA під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказав, що удар прийшовся в заднє крило з правого боку.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції з метою забезпечення всебічності та повноти судового розгляду було задоволено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_4 , який був очевидцем події ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та який, будучі повідомленим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, зазначив, що він не є близьким родичем сторонам. Події ДТП він пам`ятає. Вказав, що після роботи він виїхав на автомобілі Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_3 в район Фр. Бульвара зі сторони метро Київська зі швидкістю 30-40 км/год. Він їхав в середньому ряду і перед ним їхав автомобіль SKODA FABIA, а зліва їхало декілька автомобілів. З лівої сторони автомобіль OPEL почав повільно переміщатися в середній ряд і сталося зіткнення. Автомобіль SKODA FABIA зіткнувся з автомобілем OPEL ASTRA, а свідок встиг загальмувати. Момент зіткнення він спостерігав знаходячись на відстані метрах в 10. Пам`ятає, що було слизько. Також вказав, що до прибуття працівників поліції він не залишався. Про те, що треба з`явитися в суд його повідомив ОСОБА_1 , якому після ДТП він залишив свій номер телефону. Крім того свідок пояснив, що попереду нього їхав автомобіль SKODA FABIA червоного кольору, чи тоноване скло він не пам`ятає. Зліва їхало декілька машин і вони почали гальмувати перед пішохідним переходом, але пішохода він не бачив, і автомобіль SKODA FABIA, який їхав перед ним також почав гальмувати. Другий автомобіль OPEL ASTRA їхав в лівому крайньому ряду, також почав гальмувати і мабуть не встиг загальмувати і почав зміщатися вправа на середню полосу. Вказав, що на дорозі розмітка є, але який вид розмітки він не знає.

Аналізуючи ці пояснення, об`єктивно вбачається, що автомобіль SKODA FABIA рухався позаду автомобіля OPEL ASTRA, що підтверджує необхідність водія автомобіля SKODA FABIA виконати вимоги п. 13.1 ПДР України.

Також, в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 , який, будучі повідомленим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, повідомив, що він є родичем потерпілого ОСОБА_2 , це його тесть. Вказав, що вони їхали з родиною на автомобілі Кіа-Спортейдж з парка Горького, їхали через метро Київська і попереду на дорозі був пішохідний перехід. Всі почали зупинятися і він зупинився теж. Він побачив, як зліва від нього в автомобіль Опель в`їхав автомобіль Шкода Фабіа червоного кольору. Момент зіткнення транспортних засобів він не бачив, очевидцем він не був. Він бачив, що у чоловіка, який сидів за кермом автомобіля Шкода Фабіа горів телефон і він розмовляв в той час, як сталося зіткнення. Також свідок пояснив, що він їхав в крайній правій полосі руху, а всього на дорозі три полоси.

Аналізуючи ці пояснення апеляційний суд дійшов висновку, що водій автомобіля SKODA FABIA під час руху розмовляв по телефону, а тому об`єктивно був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, що в свою чергу підтверджує, що він порушив п. 2.3 б ПДР України.

В матеріалах справи наявні світлини місця ДТП, які зроблені безпосередньо після зіткнення автомобілів (арк. 20). Учасники ДТП не заперечують, що на цих світлинах відображена саме та ДТП, яка зафіксована в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 103594 від 01.02.2021 року (а.с.1).

Тому апеляційний суд вважає за можливе посилатися на відомості, які зафіксовані на світлинах.

Зокрема, відповідно до цих світлин вбачається, що автомобіль «SKODA FABIA» перебуває позаду автомобіля «OPEL ASTRA», що підтверджує те, що автомобіль «SKODA FABIA» рухався позаду автомобіля «OPEL ASTRA» і здійснив зіткнення.

Поряд з цим, виходячи зі схеми місця ДТП вбачається, що в результаті ДТП у автомобіля «SKODA FABIA» було пошкоджено передній бампер, ліве переднє крило, ліве переднє колесо, ліва передня фара. У автомобіля «OPEL ASTRA» пошкоджено задній бампер, задній правий ліхтар, заднє праве крило (а.с. 2).

Аналізуючи такі пошкодження автомобілів, які зафіксовані працівником поліції в схемі місця ДТП об`єктивно вбачається, що водій автомобіля «SKODA FABIA» ОСОБА_1 рухався позаду автомобіля «OPEL ASTRA» на не виконавши вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України допустив зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA».

Таким чином, невизнання своєї вини ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції розцінюється як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності, а доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які, в своїй сукупності, свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, у статті 124 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність тягне за собою порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило, в тому числі, пошкодження транспортних засобів.

Законодавець не зазначив чий саме транспортний засіб повинен бути пошкоджений, потерпілої особи, або особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В результаті ДТП за участю ОСОБА_1 обидва автомобілі отримали технічні пошкодження, що останній не заперечує.

Отже, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, порушивши п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої було спричинено пошкодження його транспортного засобу, а також транспортного засобу іншого учасника ДПТ, що об`єктивно свідчить про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та останній притягнутий за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання та посилання його захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є необгрунтованими.

Доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення саме ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, оскільки стосовно водія автомобіля OPEL ASTRA ОСОБА_2 працівниками поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо винуватості або не винуватості водія ОСОБА_2 .

Отже, судом апеляційної інстанції не надається правова оцінка діям водія ОСОБА_2 у цій справі про адміністративне правопорушення, оскільки протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього не складено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, надаючи юридичну оцінку діям водія ОСОБА_1 щодо наявності чи відсутності його вини у ДТП, вбачає, що дія ДТП сталася виключно внаслідок необачності водія ОСОБА_1 який не дотримався п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків процесуальних порушень, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкоджень транспортних засобів, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є обґрунтованим.

При цьому апеляційний суд погоджується з видом і мірою адміністративного стягнення, якому підданий ОСОБА_1 , оскільки таке адміністративне стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яке досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Романченка О.М.- залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков