Справа № 944/5111/21 Головуючий у 1 інстанції: Білецька М.О.
Провадження № 33/811/1778/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., за участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Адамчук І.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.

Згідно постанови, 06 вересня 2021 року о 01 год. 45 хв. ОСОБА_1 в с.Черчик, Яворівського району, Львівської області, на автодорозі Судова Вишня, керував автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Продув алкотестер «Драгер», тест №2365, результат 0,62 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити таку у зв`язку із мало значимістю скоєного ним правопорушення, та застосувати до нього такий вид стягнення як попередження.

Вважає, що покарання яке застосовано до нього судом першої інстанції є занадто суворим, враховуючи кількість виявленого алкоголю в розмірі 0,62 проміле.

Зазначає що при зустрічі з працівниками поліції, ще до моменту складання протоколу, розповів працівникам поліції, що він в цей вечір випив лише половину пляшки 0,5 л. пива та що міцних алкогольних напоїв не вживав ніколи взагалі. Пиво, не відноситься до міцних алкогольних напоїв, які в стані сп`яніння зменшують людську увагу на швидкість реакції.

Знаючи, що не вживав ніяких міцних алкогольних напоїв, а лише це пиво, про що чесно і сумлінно розповів працівникам поліції, погодився на перевірку на алкотестері «Драгер», який показав незначну кількість алкоголю: 0,62 проміле, тест №2365, що цілком підтверджує його чистосердечні зізнання в тому, що він в цей вечір випив половину пляшки ємністю 0,5 л. пива.

Тому на його думку, при такій незначній кількості алкоголю не було ніяких підстав для складання протоколу за ознаками пункту 2.9. а, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

При винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції, зовсім не взято до уваги, обставини, що пом`якшують ступінь вини особи.

Звертає увагу, що до часу складання протоколу про адміністративне правопорушення не мав жодних порушень правил дорожнього руху, ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності і навіть не мав зауважень з боку працівників поліції чи дорожні служби, коли керував транспортним засобом в Україні чи на дорогах країн Європейського союзу.

Поряд з цим, статтею 22 КУпАП, передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням, та вважає, що є всі підстави для застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ адвоката Адамчук І.О. на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними, наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 185911 від 06.09.2021, у якому ОСОБА_1 поставив свій підпис, та в графі пояснення особи написав що погоджується із внесеними у нього даними; роздруківці приладу «Драгер», результат тесту якого становив 0,62 проміле, з яким він також погодився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції .

З матеріалів справи вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким оснащені поліцейські, з дотриманням вимог Інструкції. Результат тесту, становив 0,62 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою. З таким результатом ОСОБА_1 був згідний та не заперечив, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, а також не заперечував факту керування транспортним засобом.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, тому у працівників поліції був відсутній обов`язок, щодо направлення його у медичний заклад.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, жодним чином не спростовано.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності при малозначності адміністративного правопорушення, апеляційний суд звертає увагу на те, що у статтю 22 Законом № 1231-IX від 16.02.2021 внесено зміни згідно яких положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - четвертою статті 126 та статтею 130 цього Кодексу.

Тому, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.