ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/74/22 Справа № 204/7187/21 Суддя у 1-й інстанції - Юшков М. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року, -

Встановив:

Вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 20.12.2021 року, та вважає, що останнім днем подання апеляційної скарги на постанову є 30.12.2021 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про відмову в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім 30.11.2021 року в судовому засіданні під час постановлення оскаржуваного рішення. Чому ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу в 10-ти денний термін після дати винесення постанови, він не вказує. Чому він не звернувся до суду першої інстанції в 10-ти денний термін після винесення постанови він також про причини не вказав. Заяву про отримання копії постанови ОСОБА_1 було подано лише 15.12.2021 року. Апеляційна скарга надійшла до суду першої інстанції 28.12.2021 року, тобто з пропуском 10-ти денного строку.

Слід зазначити, що при розгляді справ, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р., як джерело права суди застосовують практику ЄСПЛ. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України», Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625), так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що зазначену апелянтом причину пропуску строку не можливо вважати поважною, тобто такою, що об`єктивно перешкоджала особі, яка має право на подачу скарги, подати її своєчасно.

Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги на вказану постанову було 09 грудня 2021 року, однак, вона була подана 28 грудня 2021 року, тобто, поза межами строку, встановленого ст. 294 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не навів достатніх підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови, в поновленні строку апеляційного оскарження останньому слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

В разі наведення обґрунтованості підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 не позбавлений права на повторне звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою та належною заявою про поновлення пропущеного строку.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2021 року, - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу.

Копію постанови, оригінал апеляційної скарги з доданими матеріалами невідкладно направити особі, яка їх подала.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.