ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7011/21 Номер провадження 33/814/79/22Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина перша статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

його захисника адвоката Шамшуріна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за те, що він 15 липня 2021 року біля 21 год. 21 хв. в м. Кременчуці по проспекту Свободи, буд. 172, керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено під час огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Кременчук, вул. Ціолковського, буд. 76, висновок № 448 від 15 липня 2021 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку, в якій посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прохав скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, а тому у поліцейських не було жодних підстав зупиняти та затримувати його.

Також захисником особи, що притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що наданий працівниками патрульної поліції відеозапис не є безперервним та докази, які зазначені в протоколі не відповідають назві та номеру доказів, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення також не врахував, що ОСОБА_1 при затриманні не було запропоновано юридичну допомогу захисника, що в подальшому призвело до порушення права на захист затриманого.

Разом з тим, місцевий суд проігнорував клопотання щодо виклику свідка та витребування сертифікату відповідності і свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник, взявши участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги підтримали та прохали їх задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Також ОСОБА_1 зазначив, що він є учасником бойових дій та є звільненим від сплати судового збору, а тому суд першої інстанції неправомірно в оскаржуваній постанові стягнув із нього на користь держави судовий збір.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.9 а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами статті 255 КУпАП, та відповідає вимогам статті 256 цього Кодексу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №148639 від 15 липня 2021 року (а.с.1), копії постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною п`ятою статті 121 КУпАП і частиною першою статті 126 КУпАП (а.с.5) та переглянутого відеозапису (а.с.7) вбачається, що в ході спілкування скаржника з поліцейськими після зупинення його транспортного засобу DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з підстав порушення останнім правил користування ременями безпеки, в працівників патрульної поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, результат якого виявився позитивним (концентрація алкоголю у видихуваному ним повітрі становила 3,48 ‰) (а.с. 2).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (пункт 4 розділу ІІІ Інструкції).

Так, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 448 від 15 липня 2021 року встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3).

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення від 15 липня 2021 року серії ААБ №148639 (а.с. 1); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 448 від 15 липня 2021 року (а.с. 3); рапорт інспектора взводу № 2 роти № 4 БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Гарагулі А. від 15 липня 2021 року (а.с. 4); результати проведення тестування на алкоголь до протоколу ААБ №148639 від 15 липня 2021 року (а.с. 2); копії постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною п`ятою статті 121 КУпАП і частиною першою статті 126 КУпАП (а.с. 5) та відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських та камери відеореєстратора службового автомобіля (а.с. 7).

Оцінивши в сукупності зазначені докази, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується й апеляційний суд, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях скаржника події та складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про відсутності у працівників патрульної поліції жодних підстав для зупинення транспортного засобу скаржника, слід зазначити, що статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені випадки зупинення транспортного засобу поліцейськими, зокрема, у випадку порушення водієм Правил дорожнього руху. З матеріалів справи, а саме копії постанови про накладення адміністративного стягнення за частиною п`ятою статті 121 КУпАП і частиною першою статті 126 КУпАП та відеозаписів з нагрудних відеокамер поліцейських вбачається, що причиною зупинення транспортного засобу, який перебував під керуванням ОСОБА_1 стало порушення пункту 2.3 в) Правил дорожнього руху, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, а тому даний довід не береться судом до уваги.

Після ознайомлення з відеозаписами, які знаходяться в матеріалах даної адміністративної справи, суд наголошує, що довід скаржника щодо надання працівниками патрульної поліції небезперервного відеозапису не є спроможним, оскільки в матеріалах справи міститься декілька дисків із відеозаписами, які відтворені на даних носіях відповідно із декількох нагрудних відеокамер поліцейських, а тому досліджуючи в сукупності надані відеоматеріали можна встановити фактичні обставини даної справи.

Разом з тим, слід наголосити, що в ознайомленому скаржником протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №148639 від 15 липня 2021 року зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, які передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, в тому числі, і право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою.

В апеляційній скарзі також зазначено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, проігнорував клопотання адвоката Шамшуріна Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про допит свідка та витребування сертифікату відповідності і свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Однак, даний довід не береться судом до уваги, адже скаржник, маючи можливість повторно заявити дане клопотання в апеляційній скарзі, даним правом не скористався, натомість зібрані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтверджено висновком закладу охорони здоров`я, а доводи апеляційної скарги щодо незгоди із проведеним оглядом на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не спростовують факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо стягнення судового збору

Що ж стосується пояснень скаржника у судовому засіданні про неправомірне стягнення з нього, як учасника бойових дій, на користь держави судового збору в оскаржуваній постанові, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Враховуючи, що зазначена справа не пов`язана із захистом порушених прав скаржника саме як учасника бойових дій, а стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, то підстави застосовувати положення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисником в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною першою статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шамшуріна Юрія Вячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль