Провадження № 33/801/34/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її адвоката Тишківського С.Л. та представника Подільської митниці Держмитслужби Вихристюк В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала вказана адміністративна справа.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товару безпосереднього предмета порушення митних правил в сумі 56 106, 23 грн. з конфіскацією транспортного засобу марки «Тоyota» модель «Аvensis», № кузова НОМЕР_1 , та стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 грн. на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам, зокрема не взяв до уваги те, що ОСОБА_1 не мала умислу подання підробленого документу, оскільки після проведення експертизи дізналась, що свідоцтво є підробленим. Також вказує, що вона не переміщувала через митний кордон України автомобіль, так як придбала його у осіб в Черкаській області. При цьому, ОСОБА_1 взагалі не здійснювала митного оформлення автомобіля, тому не подавала підробленого техпаспорту для його митного оформлення. Заява на ім`я начальника МП «Вінниця» Вінницької митниці ДМСУ, яка міститься в матеріалах справи нею не складалася і не підписувалась, тому просила суд призначити відповідну почеркознавчу експертизу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Тишківський С.Л. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник Вінницької митниці ДФС в судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає постанову законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представник Вінницької митниці ДФС визнала той факт, що заява, по якій просить правопорушник призначити почеркознавчу експертизу нею не підписувалась.

Відтак, приймаючи до уваги, що дана обставина визнана сторонами, вона не підлягає доказуванню, правопорушник відмовилась від заявленого клопотання.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, суддя прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Згідно п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

Згідно із ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП та ст. ст. 486, 489 МК України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, про порушення митних правил, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи вказаних вище вимог не дотримано.

В матеріалах справи міститься протокол № 0279/401000/21 від 27.07.2021, в якому зазначено, що 22.07.2021 ОСОБА_1 подала до митного оформлення в митному режимі «імпорт» митну декларацію UA401020/2021/037064 на товар - легковий автомобіль марки «Тоyota» модель «Аvensis», тип двигуна: дизель, 2005 року виготовлення, дата першої рестрації 11.06.2005 року, робочий об`єм двигуна 1995 куб см, потужність 85 kw, № кузова НОМЕР_1 , додавши до митної декларації підробний документ - свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_2 від 16.03.2013 року, видане від імені уповноваженого органу Литви (а.с. 4-5).

В протоколі зазначено, що під час перевірки факту зняття з реєстрації транспортного засобу через сайт Regitra, підтверджується факт взяття на облік вказаного транспортного засобу та подальше зняття його з обліку за параметрами пошуку «реєстраційний номер», «VIN код». Разом з цим за параметрами пошуку «реєстраційний номер», «VIN код», «реєстраційне посвідчення» або в інших комбінаціях з параметрами «реєстраційне посвідчення» на сайті відсутня інформація про такий автомобіль. Вказане може свідчити про наявність ризику надання до митного контролю підробленого свідоцтва про реєстрацію № Е122822 від 16.03.2013. Згідно висновку від 26.07.2021 № 4690/21-21, експертом встановлено, що бланк свідоцтва № Е122822 від 16.03.2013 про реєстрацію транспортного засобу, не відповідає зразкам аналогічних свідоцтв, що видаються та оформляються компетентними органами Литви. В наданому на дослідження свідоцтві про реєстрацію № НОМЕР_2 від 16.03.2013 року, ступені захисту від підробки відсутні.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.483 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що її вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом; висновком експертизи, в якому встановлено, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не відповідає зразкам аналогічних свідоцтв (а.с. 19-22) та заявою ОСОБА_1 , згідно якої вона підтвердила, що автомобіль знятий з обліку в країні відправлення і усвідомлювала наслідки, які можуть настати у разі подання до митного оформлення підроблених документів або які містять неправдиві відомості (а.с. 12).

Однак з таким висновком суду не можна погодитись.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, суддя приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 КУпАП є хибними .

Ч.1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Отже, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності: - недійсні документи, тобто документи, що втратили юридичну силу.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 не переміщувала через митний кордон України автомобіль, оскільки придбала його на території України.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що дії по переміщенню вказаного автомобіля через митний кордон України 05.05.2018 року здійснювала інша особа, що підтверджується відповідною довідкою Державної митної служби України, яка міститься в матеріалах справи(а.с.28.)

На вказану обставину суд першої інстанції не звернув увагу, хоча це має важливе значення і впливає на наявність складу адміністративного правопорушення.

Дана норма статті вказує на те, що відповідальність настає саме за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка не переміщувала автомобіль через митний кордон України.

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи наявні матеріали справи , апеляційний суд вважає, що митним органом не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 , були вчинені дії, які направлені на переміщення автомобіля через митний кордон України шляхом подання підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідності за ч.1 ст.483 МК України.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції не були в повному обсязі дотримані вимоги ст.ст. 245, 268, 280 КУпАП та не досліджені усі докази. Суд допустив неповноту судового розгляду справи, неправильно встановив фактичні обставини справи та наявність вини ОСОБА_1 у його вчиненні, що свідчить про незаконність та необґрунтованість постанови суду.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення є обґрунтованими та спростовують висновки суду.

В силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, ч. 1 ст. 483 МК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України скасувати, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко