Провадження № 3/193/164/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 липня 2022 року смт. Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Томинець О.В., при секретарі судового засідання Хомич Н.О., за участі особи, що притягується до адміністративноі відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Присенко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративні матеріали, яки надійшли від Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Тарасо-Григорівка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 інспектором взводу 3 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області капралом поліції Войтюком В.О. складено протокол, серії ААБ №116551, про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за фактом того, що 29.01.2022 о 09 год. 01 хв. водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 ,,а Правил дорожнього руху України, керував по вул. Червоноармійська, 156 в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 21011», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, визначеного в результаті проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» алкотестер 6820 ARHJ-0267, результат огляду якого показав 0,39 проміле. Фіксація правопорушення здійснювалася на службові бодікамери № 475,254, НОМЕР_2 .

Крім того, цього дня, 29 січня 2022 року, о 11:38 год. відносно ОСОБА_1 інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ст. лейтенантом поліції Вейненком О.М. складено ще один протокол, серії ААД №230924, про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками того, що водій ОСОБА_1 29.01.2022 о 11 год. 32 хв. по вул. Червоноармійська, 165 в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21011», н.з. НОМЕР_1 , де в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на службові бодікамери № 47,4343,475116.

На підставі постанови суду від 02.06.2022 за клопотання захисника Присенко О.Г. вищеназвані адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у вчиненні вищевказаних правопорушень не визнав і пояснив, що 29 січня 2022 року вранці він їхав за кермом автомобіля «ВАЗ 21011», н.з. НОМЕР_1 з м. Дніпра до своїх батьків, які проживають в Апостолівському районі Дніпропетровської області, заїжджаючи у смт. Софіївка не замітив дорожній знак «В`їзд заборонено» проїхав на нього, через що був зупинений поліцейськими під час спілкування з якими останні запідозрили його у вживанні алкогольних напоїв. Запропонували продути алкотестер «Драгер» він погодився, після чого йому піднесли для продуття вже заряджений згаданий алкотестер. Він продував в алкотестер тричі і лише на 3 раз він показав позитивний результат 0,39 ‰. З вказаним результатом він був не згодний і просив поліцейських відвести його до лікарні для проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, проте поліцейські відмовилися це робити, пояснивши що до наркодиспансеру у м. Кривий Ріг його везти ніхто не буде. Після чого поліцейські склали відповідний протокол, який він підписав та повідомили, щоб він на протязі 2 годин не сідав за кермо, мовляв щоб за цей час вивітрився алкоголь. Він почекав 2 години і біля 11:30 год. цього ж дня продовжив свій рух в смт. Софіївка по цій жде вулиці. Проїхавши невелику відстань його було знову зупинено іншими поліцейськими, які, не пояснивши причину своєї зупинки, після перевірки документів стали відразу пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці, але він відмовився це виконувати, оскільки дуже засмутився, оскільки менш як за пів дня відносно нього двічі несправедливо та безпідставно поліцейські звинувачували у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Крім того розгубився та хотів якомога швидше завершити складання протоколу, оскільки було дуже холодно і в автомобілі перебував його неповнолітній син 13 років, який після попереднього тривалого очікування в автомобілі разом з ним також змерз. Відтак поліцейські склали знову протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП і в подальшому відпустили. Наголосив, що цього дня алкогольних напоїв не вживав, був цілком тверезим.

Захисник Присенко О.Г. у судовому засідання просила закрити провадження у об`єднаній справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події вищевказаного правопорушення через недоведеність належними та допустити доказами факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а також грубого порушення поліцейськими інструкцій, які регламентують чіткий порядок оформлення адміністративних матеріалів та проведення огляду на стан сп`яніння.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини та відповідних заперечень його захисника, провина цього водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу, серії ААБ №116551 від 29.01.2022 підтверджується такими доказами:

1)власне, самим названим вище протоколом про адміністративне правопорушення у якому поліцейським відображені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а.с.1);

Доводи захисника з приводу того, що вищевказаний протокол, в силу вимог п. 7 розд. ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України за № 1376 від 06.11.2015 (надалі Інструкції № 1376) не може бути доказом у справі, оскільки у ньому маються виправлення у даті розгляду справи у суді, не заслуговують на увагу. Дійсно згаданими приписами не допускається вносити виправлення чи закреслення до протоколу, однак закреслення числа дати слухання справи у суді, суд не знаходить суттєвим порушенням з огляду на те, що ця графа не є обов`язковою для заповнення, оскільки суд самостійно призначає день слухання справи та викликає її учасників.

2)роздруківкою з DRAGER ALCOTEST №6820, згідно якого видно, що 29.01.2022 о 09:10 було виконано тест за № 658 на алкоголь громадянина ОСОБА_1 , який показав результат 0,39 ‰ (а.с.2);

Щодо тверджень захисника про те, що температура повітря 29.01.2022 становила близько 2 С згідно з роздруківкою сайту архіву погоди у смт. Софіївка, тоді як у чеку роздруківки «Drager» зазначена температура + 12 С, а тому результати обстеження не можна вважати достовірними, судом до уваги не беруться. Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора Драгер Алкотест 6820, яка є у відкритому доступі, відбір проби повітря, що видихає особа, та результат тестування здійснюється даним приладом автоматично, у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Як вбачається із відеозапису подій, будь-яких порушень інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування без будь-яких помилок, які у подальшому були роздруковані поліцейськими. При цьому, суд аналізуючи матеріали справи дійшов висновку, що вказана різниця у кількісному показнику температури викликана тим, що спеціальний технічний засіб «Драгер» знаходився в закритому вигляді, зокрема в екіпажі патрульної поліції, а тому суд вважає природним той факт, що температура на засобі, який знаходиться в автомобілі та температури повітря на вулиці є різним.

3)актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відомостями отриманими з використанням технічного засобу DRAGER ALCOTEST №6820, прилад ARHJ-0267 за результатом огляду встановлено позитивну пробу на алкоголь, яка склала 0,39 проміле, з результатом якої ОСОБА_1 був згодний про що свідчить підпис останнього (а.с.3);

4)відеозаписом export-86ovj.mp4 з місця події, здійснений з бодікамер поліцейських (а.с.76).

Зокрема о 9:03 год. запису ОСОБА_1 на запитання поліцейського повідомив, що він вчора вживав 1 л. міцного алкогольного пива, при цьому о 09:09 год. запису ОСОБА_1 повідомив, що насправді вчора, біля 22:00 год. вжив «чікушку» (250 гр.) коньяку. На пропозицію поліцейських погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», який з першого разу показав 0,39 проміле. З таким результатом ОСОБА_1 був згодний. Крім того, як вбачається з цього відеозапису ОСОБА_1 неодноразово намагався домовитися з працівниками поліції, щоб не проходити тест на вживання алкоголю за допомогою технічного приладу «DRAGER» для уникнення відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП. З матеріалів справи та відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції вбачається, що жодних зауважень та заперечень, щодо результатів огляду за допомогою приладу «DRAGER» від ОСОБА_1 не надходило, а навпаки останній погодився з результатами огляду його на стан сп`яніння, підписавши власноручним підписом протокол та акт огляду та зобов`язався не керувати транспортним засобом. Відтак, є надуманими доводи ОСОБА_1 та його захисника, щодо того, що продуття в алкотестер відбувалося ним тричі, з його результатом ОСОБА_1 був не згоден і просив поліцейських його відвести для проходження медичного огляду.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3, 1.5 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Сукупність досліджених під час судового розгляду справи доказів свідчать про те, що 29.01.2022 ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974, із змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971 зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух, на яку посилається захисник в обґрунтування не перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2‰. З огляду на наведене, порушень норм національного та міжнародного законодавства при розгляді цієї справи суд не вбачає.

Твердження захисника, щодо безпідставної зупинки водія ОСОБА_1 , що зумовло подальше складання відносно нього протоколу серії ААБ №116551 від 29.01.2022, є необгрунтованим та спростовуються поясненням самого правопорушника ОСОБА_1 , який у судовому засіданні повідомив, що він був зупинений поліцейськими саме після проїзду ним на дорожній знак «В`їзд заборонено», що узгоджується з приписами п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якими поліцейському дозволяється зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Доводи захисника щодо того, що поліцейський не встановив належним чином ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 перед тим, як пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки спростовується матеріалами відеозапису на якому поліцейський повідомив про наявність у водія ОСОБА_1 характерного запаху алкоголю з порожнини рота. Цим же відео спростовано також доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки останньому поліцейські неодноразово про це говорили та пропонували йому знайти тверезого водія або викликати таксі, при цьому дозволяли самостійно рухатися лише за спливом 2-х годин.

Доводи захисника про те, що суд самостійно збирав докази, зокрема витребовував матеріали відеозапису з Полку патрульної поліції Кривого Рогу, не впливають на кваліфікацію правопорушення та не є підставою для звільнення водія, який вчинив правопорушення, від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Суд зазначає, що необхідність витребування відеозапису була викликана тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення міститься посилання на фіксацію подій службовими бодікамери № 475,254, 475764, і витребування вказаних доказів здійснювалося судом саме для цілей встановлення істини у справі, а не для безумовного доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За такого, зважаючи на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена поза розумним сумнівом, суддя вважає за необхідне піддати останнього адміністративному стягненню, передбаченого санкцією цієї статті у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Водночас, за результатами дослідження адміністративних матеріалів згідно протоколу серії ААД №230924 від 29.01.2022, суд дійшов таких висновків.

З доданого до протоколу матеріалу відеозапису, видно, що поліцейський на відміну від його попередніх колег, безпричинно зупинив водія ОСОБА_1 , зокрема усупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якою передбачено вичерпні підстави для зупинки транспортного засобу поліцейськими, останній, окрім цитування цієї статі закону, так і не пояснив водієві ОСОБА_1 про причину зупинки керованого ним автомобіля.

Крім того, як видно з даного відеозапису, поліцейський, дізнавшись, що кількома годинами раніше водія ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, нехтуючи приписами п. 2 розд. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735 став пропонувати пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу навіть не визначаючи ознак алкогольного сп`яніння у водія. Зокрема, жодні з ознак алкогольного сп`яніння, які відображені у протоколі, як то запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та нестійка хода не були висловлені поліцейським в слух водієві.

Більш того, жодна з цих ознак алкогольного сп`яніння не відображена поліцейським у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 29.01.2022, тоді як згідно положень п. 3 п. 4 згаданої Інструкції такі ознаки повинні бути обов`язково зазначені.

При цьому, з перегляду відеозапису видно, що водій ОСОБА_1 спокійною та впевненою ходою вийшов з автомобіля і підійшов до поліцейських, стояв біля них і не хитався. Чітко відповідав поліцейським на поставлені запитання.

Варто зазначити, що водій ОСОБА_1 продовжив свій рух 29.01.2022 о 11:38 год. вже після складання цього дня о 09:20 протоколу ААБ №116551, тобто після двох годин, за спливом яких попередній патруль поліцейських дозволив самостійних рух водію ОСОБА_1 .

Суд має обґрунтовані підстави вважати, що поліцейські, які складали останній за часом протокол, чатували на водія ОСОБА_1 , який сумлінно чекав ці всі дві години для продовження свій рух. Про це свідчить той факт, що перший раз поліцейські зупинили водія в смт. Софіївка по вул. Червоноармійська навпроти будинку № 156, а другий раз інший патруль поліцейських зупинив його на цій же вулиці навпроти будинку №165.

Проаналізувавши вищенаведене суд вважає, що працівники поліції, які перші складали адміністративний протокол, діяли не на усунення та припинення майбутнього правопорушення ОСОБА_1 , а навпаки на вчинення дій з метою вчинення останнім адміністративного правопорушення та складання на нього знову протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони достовірно знали, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння і дозволили йому за спливом двох годин продовжити рух за кермом автомобіля, тим самим спровокували його до вчинення іще одного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих та об`єктивних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно протоколу серії ААД №230924 від 29.01.2022, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, згідно вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із вказаного правопорушника підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст. 40-1, п. 1 ст. 247, 276-280, 283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколу серії ААБ № 116551, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно протоколу серії ААД № 230924, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанову суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали буде складено на протязі трьох днів.

Суддя О.В. Томинець