ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/36/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Процика П.Б., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 15 жовтня 2021 року о 01 год. 03 хв. в м. Тернополі по проспекту Злуки водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мітсубіші Ланцер» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотест 6820 ARHJ-0295 (повірка дійсна до 23.10.2021р.) та проходження огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР водій категорично відмовився.

В апеляційній скарзі адвокат Процик П.Б., що діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає постанову суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Стверджує, що під час складання адміністративного протоколу працівники патрульної поліції порушили вимоги "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі." (Затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. За № 1408/27853).

Вважає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

Також звертає увагу, що ОСОБА_1 не направлявся на огляд для визначення стану сп`яніння в медичний заклад, оскільки в матеріалах справи немає такого направлення.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказані ознаки алкогольного сп`яніння, однак відсутні докази звідки працівники поліції отримали інформацію про існування таких ознак.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Процик П.Б., який подав апеляційну скаргу та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явилися.

При цьому, адвокат Процик П.Б. надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте не надав належних доказів щодо наявності поважних причин неявки до суду.

За наведених обставин, відповідно до положень ст.294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, які належним чином повідомлялися про апеляційний розгляд, проте в судове засідання не з`явилися і не надали доказів поважності причин неявки до суду.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 200583 від 15 жовтня 2021 року о 01 год. 03 хв. в м. Тернополі по проспекту Злуки водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мітсубіші Ланцер» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотест 6820 ARHJ-0295 (повірка дійсна до 23.10.2021р.) та проходження огляду в КНП ТОМЦСНЗ ТОР водій категорично відмовився.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що апелянт заперечує, є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 061060 відповідно до якої на водія накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за те, що він 15.10.2021 року о 01 год 30 хв. в м. Тернополі на проспекті Злуки, керуючи транспортним засобом, не ввімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку рух, чим порушив вимоги п.9.2 (б) ПДР України.

Матеріалами відеофіксації, які досліджені судом першої та апеляційної інстанції, стверджується, що працівником поліції названо ОСОБА_1 наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння; запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці події, від чого останній відмовився; запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння в закладі охорон здоров`я, від чого ОСОБА_1 також відмовився і після й цього роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не повідомляв, що не керував транспортним засобом.

Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу «Мітсубіші Ланцер» номерний знак НОМЕР_1 , працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 фактично і не заперечував.

Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

Доводи апелянта щодо порушення працівники патрульної поліції вимог "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі." (Затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. За № 1408/27853), вважаю непереконливими, оскільки вони були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Процика П.Б., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя