ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/43/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши 18 січня 2022 р. в м. Тернополі апеляційні скарги на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 08 грудня 2021 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 454 грн.

Не погодившись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Дзюба П. П. подали апеляційні скарги, в яких просять постанову місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі захисника Дзюби П. П. зазначено, що оскаржувана постанова місцевого суду є незаконною, оскільки винесена із істотним порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

На переконання апелянта, місцевим судом не повністю досліджено відеоматеріали, а лише частково, що говорить про неповноту судового розгляду, більше того, саме з відеозапису вбачається, що працівник поліції не пояснив ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 після консультації із адвокатом погоджується проїхати в медичний заклад.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення судді вважає незаконним та необґрунтованим, винесеним із порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що з відеоматеріалів, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду та просив працівників поліції доставити його в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак працівниками поліції було проігноровано його прохання, тому вважає, що підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

Вказує, що 26.09.2021 він керував своїм транспортним засобом без жодних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, проти протоколу про адміністративне правопорушення заперечує, оскільки відсутня його вина.

На підтвердження своєї невинуватості апелянтом долучено до матеріалів справи медичну довідку №499, видану КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, з якої вбачається, що лікарем-лаборантом ОСОБА_2 о 13 год. 15 хв. 26.09.2021 проводився збір сечі та 27.09.2021 встановлено, що наркотичних речовин в сечі не виявлено.

Також, 26.09.2021 о 13 год. 20 хв. лаборантом ОСОБА_2 взято забір крові на дослідження наявності алкоголю в крові. Згідно з результатами лабораторного дослідження від 27.09.2021 №347 КНП «ТОМЦСНЗ» вбачається, що у дослідженому взірці крові етилового спирту не знайдено.

Із виписки №252 від 26.09.2021, виданої КНП «ТОМЦСНЗ», вбачається, що ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

Посилається на те, що оскільки відеоматеріали містять його згоду на проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння та підтверджують відмову працівника поліції доставити його до медичного закладу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейськими було порушено Інструкцію №1452/735 та ст. 266 КУпАП.

До початку розгляду справи по суті на адресу апеляційного суду надійшли клопотання від ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ороновської О. М. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1031150) про розгляд справи у їх відсутності, у зв`язку з чим вважаю, що розгляд справи можливо провести без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ороновської О. М.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, прихожу до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду має бути вмотивованою.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи не дотримано, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Згідно з постановою місцевого суду 26 вересня 2021 року об 11 год. 03 хв. на автодорозі М-19331 км в смт. В. Березовиця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х6 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, різка зміна шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій на місці зупинки категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наступні докази: дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №306020 від 26 вересня 2021 року; направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 26 вересня 2021 року; копію постанови серії ЕАО №4821614 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП від 26 вересня 2021 року; рапорт поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Олекса В. від 26 вересня 2021 року; відеоматеріали, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п.п. 2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Звертаючись до суду з апеляційними скаргами, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дзюба П. П. послались на те, що поліцейськими було порушено Інструкцію №1452/735 та ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом із нагрудної камери працівника патрульної поліції.

З проглянутого апеляційним судом в порядку підготовки до апеляційного розгляду відеоматеріалу, наявного в матеріалах справи, вбачається, що 26.09.2021 о 11 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення ПДР внаслідок перевищення встановленої швидкості, у зв`язку із чим його було зупинено. В подальшому працівник поліції вимагав у нього пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого він не відмовлявся, а готовий був пройти, проте, інспектор поліції відповів йому, оскільки він вже один раз відмовився від проходження, на нього буде складений адмінпротокол.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису DSLX300049_000049, вбачається, що 26.09.2021 об 11:43:21 ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, що готовий проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, проте, працівник поліції надав відповідь, що ви вже відмовились, на, що ОСОБА_1 відповів, що він відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, проте в медичний заклад він готовий проїхати. Відтак, відеозапис не містить фіксації того, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, як про це зазначено у протоколі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що вказані відеозаписи не містять чітких відомостей вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не дають можливості апеляційному суду «поза розумним сумнівом» встановити, чи дотримано працівником поліції встановлений порядок проведення огляду, зважаючи на доводи апеляційних скарг.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Також, на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 , до матеріалів справи долучені: медична довідка №499, видана КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, з якої вбачається, що лікарем-лаборантом ОСОБА_2 о 13 год. 15 хв. 26.09.2021 проводився збір сечі та 27.09.2021 встановлено, що наркотичних речовин в сечі не виявлено; результати лабораторного дослідження від 27.09.2021 №347 КНП «ТОМЦСНЗ» з якого вбачається, що у дослідженому взірці крові етилового спирту не знайдено; виписку №252 від 26.09.2021, виданої КНП «ТОМЦСНЗ», вбачається, що ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 розділу 1 Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 Інструкції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (перерахованих у п.3 Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці) (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або, навпаки, підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Цих вимог відповідних нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було. Так, пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у виді: поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, різка зміна шкірного покриву обличчя, - поліцейські водночас не виявили ознак наркотичного сп`яніння у водія та не провели його огляду.

Доказів наявності таких ознак у ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Із оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, вбачається, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, вказані поліцейським, в тому числі - поведінка, що не відповідає обстановці. Із долучених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 веде себе адекватно, спілкується із поліцейськими, логічно висловлює свої міркування, скоординований у своїх рухах.

Крім цього, до початку апеляційного провадження ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надіслав клопотання про долучення до матеріалів справи довідки №2 від 12.01.2022, виданої Теребовлянською центральною районною лікарнею, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на обліку в лікаря дерматолога з діагнозом: алергічний дерматит, який проявляється у вигляді гіпермії обличчя та тулуба.

Судом встановлено, що співробітниками поліції порушені вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09 листопада 2015 року і проведення такого огляду від 26 вересня 2021 року в частині процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі, у суду відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, приходжу до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а).

Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційних скарг, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, які не викликають сумнівів у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дзюби П. П. підлягають задоволенню, а постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2021 року - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дзюби П. П. задовольнити.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 грудня 2021 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя