Єдиний унікальний номер №225/140/22
Номер провадження №3/225/66/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2022 року м.Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Торецького відділу ДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, фактично проживаючого в АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1 від 10.01.2022 року, ОСОБА_2 , який раніше піддавався адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч.2 ст.183-1 КУпАП, не сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлені рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 13.08.2009 року, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року в сумі 16794 грн. 50 коп. Загальна сума заборгованості з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання складає 60353 грн. 15 коп.

З огляду на це зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, тощо.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 3 ст. 183-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Із змісту ч. 2 ст. 183-1 КУпАП відповідальність по ній передбачена за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складений 10.01.2022 року в частині де зазначена суть порушення, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковані за ч.3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з посиланням на вчинення протягом року правопорушення, передбаченого ч.2 ст.183-1 КУпАП.

Проте, в доведеність цього заступником начальника Торецького відділу ДВС до протоколу не додано відповідних судових рішень, які набрали законної сили про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, у примітці ст. 183-1 КУпАП вказано, що під повторним вчиненням правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

Стаття 39 КУпАП передбачає, що якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

До матеріалів справи приєднано копію постанови Дзержинського міського суду Донецької області від 05.11.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин.

Разом з цим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відбуття ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначених за попереднім судовим рішенням, що позбавляє суд можливості перевірити в даному випадку кваліфікуючу ознаку повторності вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Отже, в протоколі заступник начальника Торецького відділу ДВС Фоменкова Г.Г. суть адміністративного правопорушення сформулювала не конкретно.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року в справі «Гурепка проти України», зазначив, що з огляду на усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношення обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки протокол складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП, його необхідно повернути для усунення встановлених судом недоліків.

Керуючись ч.3 ст. 183-1, ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути заступнику начальника Торецького міського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фоменковій Г.Г.для усунення недоліків.

Після усунення недоліків справа може бути розглянута Дзержинським міським судом Донецької області.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Челюбєєв