Справа № 951/878/21
Справа № 3/951/24/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року смт. Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Братків І. І., розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності (смт. Козова) Відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173, ч.1 ст.173-2, ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

у провадженні судді Козівського районного суду Тернопільської області Братків І. І. перебувають справи №951/878/21 (провадження №3/951/642/2021) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), сформованого на підставі протоколу серії ВАБ №518049 від 25.10.2021 та №951/879/21 (провадження №3/951/643/2021) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, сформованого на підставі протоколу серії ВАБ №518048 від 25.10.2021.

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 23.12.2021 справи про адміністративні правопорушення №951/878/21 (провадження №3/951/642/2021) та №951/879/21 (провадження №3/951/643/2021) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно №951/878/21 (провадження №3/951/642/2021).

Також на розгляд судді Братків І. І. надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, сформовані на підставі протоколу серії ВАБ №8170199 від 121.01.2022.

У судовому засіданні ОСОБА_2 щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП заперечив, вказавши, що можливо, між ним та потерпілим був конфлікт, проте такі дії домашнім насильством не вважає. Щодо вчинення ним дрібного хуліганства вину визнав, просив суворо не карати. Щодо несплати ним аліментів вказав, що час від часу дає своїй дитині певні суми грошей, востаннє у розмірі 5000 грн. Проте відповідні кошти передає безпосередньо дитині, а не через органи виконавчої служби.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши адміністративні матеріали, суд доходить таких висновків.

Щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В силу ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, який в силу положень ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.п.3, 4, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2021 серії ВАБ №518049 20.10.2021 о 23:30 житель с. Потік Козівської ОТГ Тернопільського району гр.. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив відносно брата своєї співмешканки гр. ОСОБА_3 , 1982 р. н. за місцем спільного проживання с. Потік Козівської ОТГ домашнє насильство психологічного та фізичного характеру та ображаючи його психологічно виштовхав з будинку потерпілого, від чого останній залишився ночувати на вулиці.

Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Із письмових пояснень ОСОБА_3 , даних ним 25.10.2021 вбачається, що достовірним є факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відсутня. Мав місце конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

У даному випадку, суд доходить висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, позаяк, у останнього був відсутній умисел на заподіяння шкоди психічному чи фізичному здоров`ю ОСОБА_3 . Це, зокрема, простежується і з пояснень сусідки ОСОБА_4 , яка вказувала на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла сварка.

При цьому, суд, окрім викладених вище мотивів, виходить ще й з того, що на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

Та у цьому випадку, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення й вказано про вчинення насильства психологічного та фізичного характеру, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом», а, відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, суд зауважує, що він позбавлений можливості самостійно визначати та конкретизувати дані протоколу, з урахуванням того, що у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Тож, суд не вправі у цьому випадку визначати обставини, які свідчать про наявність всіх ознак об`єктивної сторони правопорушення у цій ситуації, адже підлягають доказуванню у порядку і у спосіб, що передбачені КУпАП, з урахуванням положень ст. 251 цього Кодексу щодо доказів, і мають кореспондуватися із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», тобто, суд позбавлений можливості встановити їх із самих лише слів учасників провадження про адміністративне правопорушення, без належних доказів і розкриття змісту.

Суд не встановив наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_3 .

Тому, у світлі всього вищевикладеного, у той час як провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності і ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а як наслідок, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 цього Кодексу.

Щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2021 серії ВАБ №518049 21.10.2021 о 18:00 житель с. Потік Козівської ОТГ Тернопільського району гр.. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулиці с. Потік виражаючись нецензурною лайкою пхнув руками жительку АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 .

Відповідно до статі 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян .

За змістом диспозиції ст. 173 КУпАП об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та громадської безпеки. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є: суспільно-шкідливе діяння: нецензурна лайка, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії; суспільно шкідливі наслідки цього діяння: порушення громадського порядку і спокою громадян; причиновий зв`язок між суспільно-шкідливим діянням та суспільно-шкідливим наслідком; місце вчинення: громадське місце.

Суб`єкт правопорушення загальний: фізична осудна особа, що досягла віку, з якого може наступати адміністративна відповідальність. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина у формі умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Вина правопорушника підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №518048, рапортом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, даними в судовому засіданні та письмовими поясненнями ОСОБА_4 .

Оцінивши докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.01.2022 серії ВАБ № 817019 01.12.2021 гр. ОСОБА_1 не сплатив на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , 2012 р. н. в користь ОСОБА_6 аліментів в сумі 40409,75 грн.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 183-1КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, окрім його визнання вини у судовому засіданні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.01.2022, листом Козівського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області від 17.11.2021, копією заяви ОСОБА_6 , копією виконавчого листа, копією постанови про відкриття виконавчого провадження, копію розрахунку заборгованості.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_1 перевищує суму відповідних платежів за шість місяців і така не була погашена до 11.01.2022 дати складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Відтак, оцінивши надані докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою, розглядаються одним суддею,тому суддя доходить висновку, що справи №951/878/21 (провадження №3/951/642/2021) та №951/14/22 (провадження №3/951/89/2022) слід розглядати в межах одного провадження, об`єднавши в одне провадження, відповідно до ст.36 КУпАП та розділу ІІІ п.6 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України №814 від 20 серпня 2019 року.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Обставиною що пом`якшує відповідальність суд вважає визнання вини та каяття, обставини, що обтяжують відповідальність судом не вбачається.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 слід остаточно накласти стягнення у межах санкції статті, якою передбачено більш серйозне порушення (ст. 173 КУпАП) у вигляді 48 годин громадських робіт.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 469,20 грн, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись статтями 27, 40-1, 183-1, 221, 265-1, 283, 284, 287-290, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

справи про адміністративні правопорушення №951/878/21 (провадження №3/951/642/2021) та №951/14/22 (провадження №3/951/89/2022) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.173, ч.1 ст.173-2 та за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП об`єднати в одне провадження.

Об`єднаній справі присвоїти №951/878/21 (провадження №3/951/642/2021).

Провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі статті 36 КУпАП, призначити ОСОБА_1 , 12.09.1974 року остаточне адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 48 (сорок вісім) годин.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

СУДДЯ І. І. БРАТКІВ