ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/495/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

09 лютого 2022 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Черепова П.О., представника потерпілого адвоката Рудика І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Черепова П.О. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винниму вчиненні адміністративного правопопушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00 гривень.

Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що 10.09.2020 року о 17-50 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes-Benz E320 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Академіка Павлова, 317 в м. Харкові, не обрав небезпечної швидкості руху, не врахував дорожнії умов дорожньої обстановки внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 12.4, 2.3д, 1.5 Правил дорожнього руху України, та здійснив порушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Черепов П.О. просить постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що на його думку судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, при цьому, суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи, що є наслідком винесення незаконного та неогрунтованого рішення, а також надто суворого застосування міри відповідальності, як виду адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Черепова П.О., які підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, а також представника потерпілого Рудика І.І., який заперечував щодо її задоволення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення п.п. 12.1, 12.4, 2.3д, 1.5 Правил дорожнього руху України.

З метою забезпечення Конституційних засад щодо доступу до правосуддя особи, яка вважає свої права порушеними, а також з метою дослідження та перевірки всіх апеляційних доводів захисника Черепова П.О., судом апеляційної інстанції на підставі ст. 294 КУпАП прийнято до розгляду апеляційну скаргу.

Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Будь-яких клопотань щодо дослідження доказів апелянтом не заявлялося.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №121829 (а.с.1), схемі місця ДТП (а.с. 2), поясненнях учасників (а.с.3-5), відеоматеріалах, які надані учасниками справи та оглянутими в судовому засіданні (а.с. 40).

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1), вбачається, що 10.09.2020 року о 17-50 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes-Benz E320 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Академіка Павлова, 317 в м. Харкові, не обрав небезпечної швидкості руху, не врахував умов дорожньої обстановки внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду.

Отже, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №121829 від 16.10.2020 року, відеозаписів та пояснень сторін, водій ОСОБА_1 , маючи намір проїхати перехрестя вул. Академіка Павлова з вул. Василя Стуса, повинен був дотриматись вимог п.п. 12.1, 12.4 ПДР України.

Проте, як того вимагає п. 12.4 ПДР України, водій ОСОБА_1 під час здійснення маневру, зобов`язаний був дотримуватися швидкісного режиму та враховувати інших учасників дорожнього руху, для того, щоб виключити можливість зіткнення. Вказані вимоги ОСОБА_1 виконані не були.

З відомостями, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

При цьому, належить взяти до уваги те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чиним законодавством, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, ОСОБА_1 не оскаржувалися.

З огляду на викладене, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до них.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Пояснив, що він їхав зі швидкістю 50-60 км/год, але це нічим підтвердити не може. Зазначив, що на момент події йому було 29 років. Посвідчення водія він отримав категорії В та водієм він не працює.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Черепов П.О. в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримує у повному обсязі. Зазначив, що судом першої інстанції було поверхово розглянуто справу і фактично помилково притягнуто, на його думку, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Представник потерпілого адвокат Рудик І.І. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції висловив заперечення щодо апеляційної скарги та пояснив, що був великий гальмівний шлях, тобто швидкість автомобіля ОСОБА_1 була велика. Вказав, що на момент ДТП ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами за рішенням суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вони не спростовують правильності висновків, які наведені в оскаржуваній постанові.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Між тим, кожний учасник дорожнього руху, згідно з вимогами п. 1.4 Правил дорожнього руху, має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

У пункті 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п.12.1, 12.4 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до пункту 2.3.д ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Висновки суду першої інстанції відповідають наявному в справі відеозапису та спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, слід звернути увагу на безпідставність доводів апеляційної скарги про порушення ПДР України водієм ОСОБА_2 , оскільки судом не надається правова оцінка його діям у цій справі про адміністративне правопорушення, оскільки протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього не складено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, надаючи юридичну оцінку діям водія ОСОБА_1 щодо наявності чи відсутності його вини у ДТП, вбачає, що дія ДТП сталася виключно внаслідок необачності водія ОСОБА_1 , який не дотримався п.п. 12.1, 12.4, 2.3д, 1.5 Правил дорожнього руху України.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 12.4, 2.3д, 1.5 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкоджень транспортних засобів, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП є обґрунтованим.

При цьому апеляційний суд погоджується з видом і мірою адміністративного стягнення, якому підданий ОСОБА_1 , оскільки таке адміністративне стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яке досягне мети у вихованні правопорушника у дусі додержання законів, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Черепова П.О.- залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков