Провадження № 3/638/213/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Невеніцина Є.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лозова Харківської області, який працює офіціантом, із середньоб освітою, неодруженого, який дітей не має, не є особою з інвалідністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2021 в 00 год. 22 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Mersedes-Benz E270» номерний знак НОМЕР_1 по вул. 23 Серпня, 24 у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, хитка ході. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Також, керуючи автомобілем за вказаних вище обставин, ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом, чим порушено вимоги п. 2.1а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та ч. 2 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав у повному обсязі, розкаявся. Пояснив, що в цей день він був у клубі з друзями, трохи випив алкоголю, після чого необхідно було відвезти дівчину додому, він сів за кермо та невдовзі його було зупинено працівниками поліції, які запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився. Права керування транспортними засобами він не отримував. Додав, що автомобіль він взяв у батька, який мешкає у м. Лозова, до вказаного випадку керував автомобілем його друг ОСОБА_3 . Автомобіль привезли у м. Харків для його розмитнення, наразі автомобіль знаходиться у м. Лозова у батька, він ні до цього, ні після не керував автомобілем, адже не має на це права. Просив суд призначити громадські роботи, адже у нього та його батьків відсутня можливість сплачувати штраф. Також повідомив, що працює офіціантом, отримує біля 6 тисяч гривень на місяць, батько є пенсіонером, пенсія складає біля 3 тисяч гривень, мати працює бухгалтером у м. Лозова.

Законний представник ОСОБА_2 погодився з поясненнями свого сина ОСОБА_1 , зазначив, що готовий взяти його під батьківський нагляд.

Крім визнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:

за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 277886 від 07.11.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 07.11.2021;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 07.11.2021;

-рапортом інспектора поліції Андрущенка О. від 07.11.2021;

-відеозаписом з боді-камери поліцейського;

за ч. 2 ст. 126 КУпАП:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 189886 від 07.11.2021 року, згідно якого ОСОБА_1 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;

-довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП ст.сержанта поліції Костюкевич Я., згідно якої ОСОБА_1 не отирмував посвідчення водія;

-рапортом інспектора поліції Василенка В. від 07.11.2021;

-відеозаписом з боді-камери поліцейського ААБ-189886.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.1а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вказаному вище правопорушенні та факт порушення ним вимог п. 1.1а, 2.5. ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніннята за ч. 2 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На час вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не досяг повноліття.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:

1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;

2) попередження;

3) догана або сувора догана;

4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Статтею 13 КУпАП встановлено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та даних про особу ОСОБА_1 , який за інформацією, що міститься у відкритих джерелах (офіційний сайт «Судова влада України», ЄРСР) щодо останнього 15.03.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області ухвалена постанова, якою неповнолітнього ОСОБА_1 визнано винним та піддано заходу впливу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 121 ч.8, 126 ч.1, 126 ч. 2 КУпАП, у вигляді суворої догани. Також, Лозівським міськрайонним судом Харківської області 13.11.2017 року постановлювалась ухвала, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України було закрито, застосовано до малолітнього ОСОБА_1 примусові міри виховного характеру та його передано під нагляд батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває на розгляді кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Враховуючи вказані дані про особу ОСОБА_1 , а також серйозність вчинених ним правопорушень, суд вважає, що він повинен відповідати за скоєне на загальних підставах, адже передбачені ст. 24-1 КУпАП заходи впливу будуть недостатніми для досягнення завдань, передбачених ст. 1 КУпАП.

На підставі вказаного, з урахуванням ступеню вини та характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді штрафу в дохід держави за кожним із складів адмінправопорушень та накласти остаточне стягнення у відповідності до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 працює та отримує самостійний дохід, у зв`язку з чим має можливість сплачувати накладений на нього штраф.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами, суд керується таким.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , він не має права керування транспортними засобами та не отримував посвідчення водія.

Вказані обставини підтверджуються довідкою органів поліції, яка додана до матеріалів справи, та згідно якої ОСОБА_1 згідно облікових даних НАІС не отримував посвідчення водія.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не

мала.

Оскільки ОСОБА_1 взагалі не мав права керування транспортними засобами, у суду відсутні підстави накладати на нього стягнення у виді позбавлення вказаного права.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату вчинення правопорушень та надходження справ до суду становило 454 грн., які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. 1, 13, 24-1, 36, 40-1, 251-252, 279, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі статті 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 остаточно стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Є.В. Невеніцин