Єдиний унікальний номер 341/2054/21
Номер провадження 3/341/12/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Фрик Т. В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Гринчишина І. Я.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

встановив:

ОСОБА_1 вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за наступних встановлених суддею обставин.

30.10.2021 о 23 годині 22 хвилини, у м. Галичі по вул. Львівська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Ford, н. з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат позитивний. Своїми діями порушив вимоги п. 2. 9 «А» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

22.11.2021 на адресу суду від захисника Гринчишина І. Я. надійшла письмова заява, в якій він просив матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надіслати до Рогатинського районного суду для розгляду, оскільки ОСОБА_1 проживає на території колишнього Рогатинського району.

Розглядаючи заявлене клопотання щодо направлення матеріалів справи до Рогатинського районного суду і надаючи йому правову оцінку, констатую, що за загальними правилами підсудності, встановленими ч. 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Ч. 2 ст. 276 КУпАП встановлює, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, ч. ч. 1, 2, 3 і 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як підкреслює Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 11.06.2004 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Згідно з вказаними нормами закону справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надіслана органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, до Галицького районного суду, є підсудною цьому суду, а тому повинна розглядатися саме суддею цього суду.

Крім того, не зважаючи на практику пересилання справ про адміністративні правопорушення за клопотанням особи, яка притягається до відповідальності, до суду за місцем проживання цієї особи констатую, що така процесуальна дія не передбачена діючим КУпАП. Дійсно, нормами КУпАП передбачено альтернативну підсудність окремої категорії справ, проте повноваження щодо вибору конкретного суду з-поміж кількох альтернативних належать саме органу (посадовій особі), яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на все вищевикладене, доходжу висновку про те, що клопотання про направлення справи, задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні захисник адвокат Гринчишин І. Я. заявив клопотання про виклик свідків, які зазначені у протоколі, у судове засідання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У матеріалах справи міститься відеозапис, який проводився на місці зупинки транспортного засобу. Отже, відсутні причини відкладення розгляду справи та виклику свідків у судове засідання, оскільки у поліцейських була можливість застосування таких технічних засобів відеозапису. Водночас, жодних заперечень щодо протоколу й зафіксованого порушення особа на місці зупинки транспортного засобу не подала.

Таким чином, оскільки приписи статті 266 КУпАП не передбачають присутності свідків за умови застосування поліцейськими технічних засобів фіксації, з допомогою яких зафіксовано факт проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, вважаю за недоцільне викликати свідків.

21.01.2022 у судовому засідання під звукозапис ОСОБА_1 підтвердив, що керував своїм транспортним засобом саме 30.10.2020 о 23 годині 22 хвилини в м. Галичі та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Водночас підтвердив, що усі підписі в протоколі про адміністративне правопорушення він виконав особисто.

У судовому засіданні захисник Гринчишин І. Я. зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, складений з порушенням ст. 256 КУпАП. Вважає, що справа повинна бути закрита. При цьому зазначив, що при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 йому не було роз`яснено його прав відповідно до КУпАП та не забезпечено право на захисника. Крім цього підтвердив, що протокол не містить посилання на технічний запис, яким здійснено відеозапис. Особі не вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2020. Просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З оглянутого відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції вбачається, що особі пропонують пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що особа погодилась пройти такий огляд о 23 годині 43 хвилини 30.10.2020. Після продуву вказаного приладу показник позитивний - 2,88 проміле. З результатом показника ОСОБА_1 згідний. На пропозицію поліцейських пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 відмовляється. Особі повідомляють, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На другому відео підтверджено, що особі зачитують зміст протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому ОСОБА_1 сказав, що він згідний з вказаним протоколом щодо нього, що відповідає і запису у відповідній графі протоколу. ОСОБА_1 ставить підпис про ознайомлення його з правами та обов`язками.

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, поясненням особи в судовому засіданні, суддя виходить з такого.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частиною 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Дослідивши матеріали справи і надавши їм правову оцінку, переконуюсь, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджена належними і допустимими доказами, а саме даними, які містяться у:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2021 року серії ДПР 18 № 459961, у якому ОСОБА_1 зазначив, що згідний з протоколом, розписався про ознайомлення з правами;

- роздруківці результату огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом «Драгер», показник становить 2,88 проміле, містить підпис особи;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому результат огляду 2,88 проміле. З результатом ОСОБА_1 згідний;

-направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 30.10.2021;

-рапорті працівника поліції від 30.10.2021;

- відеозаписах працівників патрульної поліції, на яких відображено усю процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відповідно до приписів статті 266 КУпАП, згода особи з результатом, відмова від огляду у медичному закладі, ознайомлення особи з процедурою, повідомлення що відбувається і яка відповідальність передбачена, відсутність на відео будь-яких посилань про те, що особа не керувала транспортним засобом тощо;

- поясненні особи під час розгляду справи, під час яких ОСОБА_1 підтвердив, що 30.10.2021 о 23 годині 22 хвилини, у м. Галичі по вул. Львівська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Ford, н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя не бере до уваги пояснення захисника Гринчишина І. Я. про те, що при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 йому не було роз`яснено його прав та не забезпечено право на захисника. Що протокол не містить посилання на технічний запис, яким здійснено відеозапис. Особі не вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.2020, оскільки вважає такі пояснення такими, що направленні на уникнення відповідальності особи.

Зокрема, не заслуговують на увагу доводи захисту про недопустимість відеозапису як доказу у цій справі, через відсутність у протоколі посилання на технічний пристрій, яким здійснено відеозапис, з огляду на таке.

Чинний КУпАП не визначає поняття допустимості доказів, проте відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Таким чином, отримані з порушенням установленого порядку докази не можуть бути покладені в основу судового рішення за результатами розгляду справи.

Отже, відсутність у протоколі посилання на технічний пристрій, яким здійснено відеозапис, є лише недоліком власне протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому сам відеозапис здійснено повноважними особами під час проведення огляду на стан сп`яніння, тобто отриманий у спосіб, передбачений КУпАП.

Крім того, достовірність відображення даних у відеозаписах працівників патрульної поліції не викликає сумніву та не суперечить даним, які наявні в інших доказах, зокрема в поясненнях самого ОСОБА_1 .

Таким чином, відеозапис працівників патрульної поліції в сукупності з іншими доказами, суддя вважає належним і допустимим доказом.

Щодо невручення примірника протоколу особі, то суддя не вважає це підставою для закриття провадження у справі та звільнення особи від відповідальності, з огляду на таке.

Так, приписами КУпАП передбачено обов`язок вручити особі примірник протоколу. Проте цей обов`язок покликаний забезпечити надання особі можливості підготуватися до розгляду такого протоколу і справи відповідним компетентним органом (посадовою особою).

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням захисника особи. Тобто з часу складення протоколу ОСОБА_1 та його захиснику було забезпечено можливість ознайомитись зі змістом протоколу, отримати його копію, належно підготуватися до розгляду справи.

Щодо порушення права на захист в частині не забезпечення захисника, то суддя також не бере до уваги ці доводи захисту у зв`язку з наступним.

На відеозаписі чітко видно, що ОСОБА_1 не просить про надання йому можливості для залучення захисника з метою отримання правової допомоги, а про обізнаність з правами і обов`язками розписався у протоколі.

Крім того, своє право на захисника Ленц М. І. повністю реалізував під час розгляду справи.

Протокол є основним і єдиним доказом, який складає уповноважена на те посадова особа з обов`язковим відображенням у ньому суті адміністративного правопорушення та визначенням кваліфікації діяння особи.

Вважаю за необхідне зазначити, що працівники поліції виконали обов`язок, покладений на них частиною 2 статті 251 КУпАП щодо збирання та надання суду доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже з огляду на викладене, доходжу висновку про те, що усі доводи захисника спрямовані виключно на забезпечення уникнення особою адміністративної відповідальності, а не на встановлення об`єктивних обставин, які б доводили відсутність складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно з статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Водночас, вважаю неприпустимим, щоб окремі, ймовірно існуючі незначні процедурні порушення під час оформлення матеріалів адміністративного порушення чи розгляду справи, призводили до уникнення відповідальності окремими громадянами, які нехтують вимогами чинного законодавства України і наражають на реальну небезпеку інших громадян.

Підсумовуючи усе викладене вище, вважаю, що наявними у справі доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене, ураховую суспільну небезпеку здійснення особою керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Керуючись внутрішнім переконанням та об`єктивним аналізом обставин справи, доходжу висновку про те, що особа дійсно керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас вважаю за необхідне вказати, що відсутність доказів обгрунтованості причин зупинки ОСОБА_1 не може бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки у цьому випадку не підлягає застосуванню доктрина «плодів отруйного дерева».

Так, відповідно до вказаної доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Проте, факт зупинення автомобіля ОСОБА_1 жодним чином не може вважатися джерелом доказів, зокрема у розумінні статті 251 КУпАП, а отримані після зупинки автомобіля працівниками поліції докази (дані, які містяться у протоколі, відеозаписах, тощо) є належними і допустимими.

Тобто, дані щодо зупинки автомобіля це докази, які містяться у протоколі і на відеозаписі, які є джерелами доказів. Водночас, сам факт зупинки не є джерелом доказів, а тому доктрина «плодів отруйного дерева» не може бути застосована.

Також зазначаю, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року у розмірі 2393,0 грн.

Керуючись статтями 130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ