Справа № 759/8717/21 Головуючий в суді І інстанції Косик Л.Г.
Провадження № 33/824/198/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року у адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Суд першої інстанції виходив з того, що 15 березня 2021 року о 12:45 за адресою: м. Київ, вул. А. Єфремова, 11 водій ОСОБА_1 керував автомобілем "MercedesBenz" д.н.з НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом постановою від 08 квітня 2020 року у виконавчому провадженні №56956705 Білоцерківського міського ВДВС ЦМЦ МЮ.

Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Одночасно апелянт просить поновити йому строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він оскаржувану постанову не отримував, належним чином про дату, час і місце розгляду справи не повідомлявся. Разом з тим, про оскаржувану постанову дізнався з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, та звернувся із апеляційною скаргою 13 грудня 2021 року, через що, вважає, що строк на апеляційне оскарження ним був пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує зокрема на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази наявності в його діях умислу керування транспортним засобом при існуючому обмеженні такого права. Звертав увагу на те, що він не був обізнаний про наявність постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №56956705, якою щодо нього було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню та поновленню процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята судом 04 червня 2021 року, копію повного тексту цієї постанови ОСОБА_1 не отримував, а дізнався про неї з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, апеляційну скаргу подав 13 грудня 2021 року, через що, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Однак, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 106486, складений поліцейським р5 б4 п1УПП у м. Києві ДПН старшим сержантом поліції Андрашко М.П., 15 березня 2021 року о 12:45 за адресою: м. Київ, вул. А. Єфремова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "MercedesBenz" д.н.з НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч.3 ст. 126 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2020 року постановою Білоцерківського міського ВДВС ЦМЦ МЮ у межах ВП№56956705 у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів, останній тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Проте, цих вимог закону місцевим судом при винесенні постанови дотримано було неповною мірою.

За змістом диспозиції ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення характеризується виною у формі умислу, а відтак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачати шкідливі наслідки і бажати або свідомо допускати їх настання.

Вказуючи на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові державного виконавця, суд першої інстанції не встановив та не навів доказів, що він був обізнаний про існування постанови про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що про існування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами він не знав, позаяк не отримував її копії, а 19 березня 2021 року державним виконавцем Білоцерківського міського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Шаповал А.В. у ВП №56956705 винесено постанову про скасування тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено 08 квітня 2020 року постановою старшого державного виконавця Білоцерківського міського ВДВС ЦМЦ МЮ у межах ВП №56956705.

Згідно довідки від 16 березня 2021 року ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ «Продфреш.Логістік» на посаді водія автомобільних засобів відділу логістики.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про те, що стосовно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, уповноважена особа Національної поліції не долучила жодних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , було відомо про таке обмеження, про що обґрунтовано йдеться в апеляційній скарзі.

А тому сам по собі факт винесення постанови державним виконавцем про обмеження у праві керування транспортним засобом, яке постановою державного виконавця Білоцерківського міського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Шаповал А.В. від 19 березня 2021 року уже було скасовано, не може свідчити про наявність умислу ОСОБА_1 на вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б поза сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, то суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Я.С. Мельник