Номер провадження 33/816/64/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 483 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання - Могиленець А.М., особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 , захисника - адвоката Марцонь Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 листопада 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 339341грн 60коп. (еквівалент 10400 євро) з конфіскацією цього товару, а саме: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1 597 см3.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_1 , з метою ухилення від сплати митних платежів у повному обсязі при митному оформленні ТЗ, 01.04.2021 на митному посту «Ягодин» Волинської митниці вчинив дії, спрямовані на переміщення на територію України товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1 597 см3, вартістю 10 400 EUR (339 341грн. 60коп. згідно курсу НБУ на 01.04.2021), з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані, а саме договору купівлі- продажу б/н від 31.03.2021, де вартість транспортного засобу становить 6 700 EUR (218 614 грн. 30 коп. згідно курсу НБУ на 01.04.2021).

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 339341грн 60коп. (еквівалент 10400 євро) з конфіскацією цього товару, а саме: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1 597 см3.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, особа, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 листопада 2021 року та провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що суд першої інстанції послався на неіснуючий в справі доказ, а саме на договір купівлі-продажу автомобіля б/н від 31 березня 2021 року, проте матеріали справи не містять жодного документу, який має таку назву.

Вказував, що суд першої інстанції безпідставно відкинув письмові докази, надані з боку ОСОБА_1 про наявність поломки коробки передач в автомобілі, а саме довідки з СТО, чим надав перевагу доказам звинувачення перед доказами захисту та порушив принцип змагальності сторін.

Наголошував, що на його думку суд першої інстанції безпідставно проігнорував свідчення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які повідомили важливі факти, які мають значення по справі, чим порушив положення ст.ст. 251, 252 КУпАП.

Вважав, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував пояснення ОСОБА_5 , які були надані ОСОБА_1 спільно з його поясненнями, разом з тим суд проігнорував клопотання ОСОБА_1 про допит ОСОБА_5 в режимі відео конференції.

Зазначав, що суд невірно послався на постанову Пленуму ВСУ від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил».

Вказував, що судом першої інстанції було порушено конституційне право ОСОБА_1 на захист від звинувачення, порушені рішення ЄСПЛ у відповідних правовідносинах, не доведена жодним доказом вина ОСОБА_1 , в судовому рішенні вказані інші обставини вини ніж ті, що інкримінувалися з боку митного органу, а саме не те, що ОСОБА_1 звинувачують саме в наданні підроблених документів, а в поданні митному органу документів, що містять неправдиві дані, також не вказано в чому конкретно полягає вина ОСОБА_1 .

Звертав увагу на те, що посилання суду на те, що в договорі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають бути вказані інші істотні умови, зокрема умова щодо ціни - є такими, що порушують норми цивільного кодексу щодо свободи договору, спростовуються поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Вважав, що судом порушено норми Митного кодексу України, законодавства України щодо оцінки транспортного засобу для врахування суми санкції, такої оцінки зроблено не було, технічний стан автомобілю не було враховано.

Зазначав, що судом першої інстанції порушено ч.1 ст.10 Конституції України, рішення КСУ та ЄСПЛ: в матеріалах справи знаходиться значна кількість документів не на українській мові без перекладу, що прямо виключає використання цих документів без відповідної легалізації при винесенні рішення; суд та інші учасники справи позбавлені можливості зрозуміти зміст документів та яке доказове значення вони мають.

Вказував, що суд першої інстанції проігнорував правову позицію ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, вважав, що митним органом не надано доказів, які б вказували на те, що його дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, і те, що ним було умисно подані до митного органу документи, які містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу.

Зазначав, що суд безпідставно позбавив права власності на майно особу, яка взагалі не є стороною в цій справі, а саме ОСОБА_5 .

Звертав увагу на те, що суд першої інстанції не зважив на те, що автомобіль марки HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016 не вилучався, а отже не міг бути конфіскований, та його конфіскація порушує вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 не є боржником за постановою суду першої інстанції, а отже й витребування в нього вказаного майна є неможливим.

Вказував, що суд першої інстанції повністю проігнорував аргумент ОСОБА_1 про те, що останній взагалі не є суб`єктом вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме те, що фактично ОСОБА_1 був лише водієм вказаного транспортного засобу та жодного відношення до впливу на його митне оформлення, на сплату митних платежів тощо він не мав та вчиняв дії щодо керування вказаним ТЗ на підставі довіреності від ОСОБА_5 .

Зазначав, що декларування товару не проводилось ОСОБА_1 , документи на товар оформлялися митним брокером та на нього не було покладено обов`язку щодо декларування вказаного товару.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Марцонь Д.Г., які підтримали вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 МК України, суддя виходив з того, що факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи. Суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 483 МК України, а саме поданням митному органу як підставу для переміщення товарів - документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості.

З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 488 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних привал вважається розпочатим з моменту складання протоколу про адміністративне про порушення митних правил.

Згідно із статтею 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені норми узгоджуються з нормами статтями 245, 280 КУпАП.

Статтею 491 МК України визначено підстави для порушення справи про порушення митних правил.

Відповідно до пунктів 1-3 частини 1 статті 491 МК України такими підставами є: безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині 1 статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організації.

Відповідно до статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до них, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Відповідальність за частиною 1 статті 483 МК України настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 складено протокол за те, що 06.04.2021 року громадянин України ОСОБА_5 через декларанта ОСОБА_7 (ФОП « ОСОБА_7 » НОМЕР_2 ), надав до митного поста «Суми» Слобожанської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA807290/2021/007932 з метою оформлення відповідно до митного режиму «імпорт» товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1597 см3». До митного оформлення були надані необхідні документи на транспортний засіб, в тому числі договір купівлі-продажу б/н від 31.03.2021, складений в м. Маріямполь, Литовська Республіка, в якому продавцем транспортного засобу зазначено громадянина України ОСОБА_1 та вказана ціна автомобіля HONDA HR-V у розмірі 6 700 EUR. Згідно свідоцтва про реєстрацію Федеративної Республіки Німеччини № НОМЕР_3 від 09.03.2021 власником транспортного засобу являється GVA TRANSIT GMBH (MARIE-CURIE- STR. 3, 30966 HEMMINGEN), при цьому документи про перехід права власності на транспортний засіб до ОСОБА_1 до митного оформлення не були надані. З метою перевірки достовірності документів, поданих до митного оформлення, Слобожанською митницею Держмитслужби ініційовано направлення відповідного запиту до митних органів Литовської Республіки. В результаті опрацювання інформації, отриманої від митних органів Литовської Республіки (лист Держмитслужби від 18.08.2021 №20/20-02-01/7.24/2836), було встановлено, що транспортний засіб HONDA HR-V, VIN: НОМЕР_1 , фактично експортований з території Литовської Республіки громадянином ОСОБА_1 на підставі експортної декларації № 21LTVC0100EK0D6C01 від 31.03.2021 та рахунку-фактури від 31.03.2021 MAR № 0923, де зазначена його вартість у розмірі 10 400 ЕUR. Згідно Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205020/2021/403022 від 01.04.2021, що був складений за результатами митного контролю на митному посту «Ягодин» Волинської митниці транспортний засіб HONDA HR-V, VIN: НОМЕР_1 громадянином ОСОБА_1 було переміщено на митну територію України, при цьому, на час його переміщення, до митного контролю був наданий договір купівлі-продажу б/н від 31.03.2021, де покупцем транспортного засобу зазначений громадянин ОСОБА_5 , а вартість автомобіля становить 6 700 EUR. Факт надання громадянином ОСОБА_1 до митного контролю на МП «Ягодин» договору купівлі-продажу б/н від 31.03.2021 підтверджується відбитком штампу «Під митним контролем» 030 Волинської митниці ДФС, де зазначена дата 01.04.2021.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, а саме рахунок-фактура (інвойс) або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з частиною 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Таким чином, з метою ухилення від сплати митних платежів у повному обсязі при подальшому митному оформленні ТЗ, громадянин ОСОБА_1 , 01.04.2021 на митному посту «Ягодин» Волинської митниці вчинив дії, спрямовані на переміщення на територію України товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1 597 см3, вартістю 10 400 EUR (339 341грн. 60коп. згідно курсу НБУ на 01.04.2021), з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані, а саме договору купівлі- продажу б/н від 31.03.2021, де вартість транспортного засобу становить 6 700 EUR (218 614 грн. 30 коп. згідно курсу НБУ на 01.04.2021).

Проаналізувавши вказане суд першої інстанції у встановлення вини ОСОБА_1 врахував наступне.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він категорично заперечує проти складеного щодо нього протоколу про порушення митних правил за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України. У період з 10 по 15 березня 2021 року (більш точної дати згадати не може) до офісу громадської організації «АЕСХАРКІВ», керівником якої є він, ОСОБА_1 , звернувся ОСОБА_5 з питаннями щодо розмитнення авто, оформленням авто, тощо. В ході розмови з ним, коли ОСОБА_5 почув про те, що він має певний досвід подорожей в Литву, знайомий з процедурою оформлення автомобілів, він звернувся із проханням допомогти придбати транспортний засіб в Литовській Республіці. Він погодився надати допомогу, оскільки планував візит до цієї країни та придбання там авто для себе. ОСОБА_5 вказав, що бажає аби йому він допоміг придбати Volkswagen Tiguan , не старше 2012 року випуску. Вони узгодили ціну, а саме орієнтовно 11000 євро, умови купівлі транспортного засобу та ОСОБА_5 через декілька днів передав йому грошову суму, необхідну для оформлення завдатку при купівлі автомобіля у розмірі 1000 євро. 25 березня 2021 року ОСОБА_5 видав довіреність, якою уповноважив його представляти його інтереси з питань купівлі за ціну та на умовах йому відомих у фізичної чи юридичної особи на його ім`я за межами України автомобіля будь-якої марки та моделі, за суму та на умовах на свій розсуд, оформлення ввезення автомобіля на митну територію України та реєстрації авто на його ім`я у встановленому законом порядку. Перебуваючи в Литовській Республіці, та підбираючи автомобіль собі він знайшов транспортний засіб, який хотів придбати особисто для себе, а саме - автомобіль марки «HONDA HR-V», VIN-код НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1597 см3. Він придбав вказаний транспортний засіб за 10400 євро. Він розумів, що така ціна є завищеною, проте дуже хотів саме цей транспортний засіб, йому здалося, що він у гарному стані та автомобіль на той час йому був дуже потрібен, оскільки він кожного дня має знаходитись за кермом у своїх справах. Він здійснив оформлення вказаного транспортного засобу, але через деякий час після того як він почав рух на цьому авто, коробка передач перейшла в аварійний режим з характерними технічними симптомами. З СТО, що знаходиться у м.Ужгород йому надіслали попередній прайс-лист на роботи та запчастини, що потрібно сплатити при заміні коробки передач. Грошова сума була вказана 110400 грн. Він запропонував ОСОБА_5 придбати авто за 6700 євро. ОСОБА_5 прийняв його пропозицію та вирішив купити в нього автомобіль марки «HONDA HR-V», VIN-код НОМЕР_1 . 31 березня 2021 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу б/н за умовами якого ОСОБА_5 придбав у нього автомобіль марки «HONDA HR-V», VIN-код НОМЕР_1 за 6700 Євро. Вважає, що митним органом не надано доказів, які б вказували на те, що його дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, і те, що ним були умисно подані до митного органу документи, які містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу. Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що встановлено ч.1 ст.53 МК України. Після того як він, ОСОБА_1 продав ОСОБА_5 автомобіль марки HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1597 см3 - він юридично та фактично був лише водієм вказаного транспортного засобу та жодного відношення до впливу на його митне оформлення, на сплату митних платежів, тощо він не мав та вчиняв дії щодо керування вказаним ТЗ на підставі довіреності від ОСОБА_5 . Таким чином він не є декларантом вказаного товару, не подавав митному органу митну декларацію на даний товар, не сплачував митні платежі за митне оформлення вказаного товару тощо, а лише перемістив його на митну територію України, тобто був перевізником товару. З огляду на те, що декларування товару не проводилося безпосередньо ним, документи на товар оформлялися митним брокером та на нього не було покладено обов`язку щодо декларування вказаного товару, переконаний, що він не може бути суб`єктом порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, оскільки він не є декларантом товару. Він продавав автомобіль з дефектами ОСОБА_5 за 6700 євро. Після продажу транспортного засобу він став перевізником. На Волинську митницю він подавав договір купівлі-продажу від 31.03.2021 року, який він підписав як продавець автомобіля, і як покупець від імені ОСОБА_5 , технічні паспорти на автомобіль, довідку про транзитні номери, довіреність від імені ОСОБА_5 . Просить суд закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Свідок ОСОБА_4 в суді першої інстанції пояснив, що до них в офіс прийшов ОСОБА_5 , який хотів придбати автомобіль «Фольксваген Тігуан». Вони займаються тим, що допомагають громадянам придбати автомобіль за кордоном, надають консультації. ОСОБА_1 поїхав до Литви та придбав автомобіль HONDA HR-V для себе. Через дві години автомобіль зламався, про що повідомив ОСОБА_1 і останній запропонував ОСОБА_5 придбати автомобіль за суму близько 6000 євро.

Свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що він працює помічником ОСОБА_1 . Весною цього року до їх громадської організації звернувся ОСОБА_5 щодо консультації з приводу придбання автомобіля. ОСОБА_1 збирався їхати до Європи, щоб придбати собі автомобіль. ОСОБА_5 виявив бажання придбати автомобіль «Фольксваген». В Литві ОСОБА_1 придбав для себе автомобіль HONDA HR-V приблизно за 10000 євро. В дорозі автомобіль поламався, виявилася проблема з коробкою передач. ОСОБА_1 звертався на СТО з приводу поломки автомобіля. Придбавати запчастини з США було досить дорого і за часом довго чекати. Тому автомобіль запропонував ОСОБА_5 , який його придбав за суму близько 6000 євро.

Свідок ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснив, що він є членом громадської організації «АЕС Харків», і йому відомо, що ОСОБА_1 мав намір придбати собі автомобіль на території Литви, і у останнього консультувався ОСОБА_5 з приводу придбання автомобіль «Фольксваген». Йому відомо, що ОСОБА_1 придбав собі автомобіль, який по дорозі з Литви зламався, а саме була поломка коробки передач. ОСОБА_1 консультувався у нього з приводу того, де можна придбати автозапчастини. На території України автозапчастини не знайшли, можна було замовити в США, але доставка їх становила десь пів-року і вартість близько 4000дол.США.

Також судом першої інстанції були досліджені письмові докази по справі. Згідно з довіреністю від 25.03.2021 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 з питань купівлі на його ім`я за межами України автомобіля, в тому числі укласти та підписати договір купівлі-продажу, транспортувати транспортний засіб, перетнути кордон, подавати від його імені заяви, зареєструвати транспортний засіб тощо (а.с.27).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 і наданих до протоколу про порушення митних правил документів ОСОБА_1 надав на митному посту «Ягодин» Волинської митниці договір купівлі-продажу автомобіля HONDA, модель HR-V від 31.03.2021 року, вартість якого зазначена 6700 євро (а.с.21), технічні паспорти (свідоцтва про реєстрацію) на автомобіль (а.с.22-23), довідку про транзитні номери (а.с.24).

В договорі купівлі-продажу транспортного засобу продавцем товару зазначений ОСОБА_1 , покупцем - ОСОБА_5 (а.с.21), а фактично як підтвердив ОСОБА_1 в судовому засіданні він поставив підпис від імені покупця ОСОБА_5 в цьому договорі на підставі довіреності.

Факт надання ОСОБА_1 до митного контролю на митному посту «Ягодин» Волинської митниці договору купівлі-продажу б/н від 31.03.2021 року підтверджується відбитком штампу «Під митним контролем» 030 Волинської митниці ДФС, де зазначена дата 01.04.2021 року (а.с.21).

При митному оформленні автомобіля на Слобожанській митниці у митного органу виникли сумніви щодо достовірності укладеного на території Республіки Литви договору купівлі-продажу б/н від 31.03.2021 року, оскільки у договорі купівлі-продажу продавцем автомобіля HONDA, модель HR-V зазначено ОСОБА_1 (а.с.21), а не підприємство Німеччини GBA TRANZIT GMBH, як зазначено в технічному паспорті (а.с.22-23).

Слобожанською митницею Держмитслужби був направлений запит до митних органів республіки Литва і було встановлено, що «HONDA HR-V» VIN-код НОМЕР_1 експортована з території Литовської республіки громадянином ОСОБА_1 на підставі експортної декларації № 21LTVC0100EK0D6C01 від 31.03.2021 та рахунку-фактури від 31.03.2021 MAR № 0923, де зазначена його вартість у розмірі 10 400 євро.

Викладені обставини підтверджуються відповіддю митних органів Литви (а.с.39), товарно-транспортною накладною (а.с.40), експортною декларацією № 21LTVC0100EK0D6C01 від 31.03.2021року, де зазначена вартість автомобіля 10400євро. В товарно-транспортній накладній від 31.03.2021 року, яка надана митними органами Литовської республіки, покупцем автомобіля зазначений ОСОБА_1 , вартість автомобіля 10400 євро (а.с.40), в експортній декларації №21LTVC0100EK0D6C01 від 31.03.2021 року одержувачем автомобіля HONDA, модель HR-V є ОСОБА_1 , вартість автомобіля 10400 євро (а.с.44).

Саме договір купівлі-продажу автомобіля б/н від 31.03.2021 року надав ОСОБА_1 на митному посту «Ягодин» Волинської митниці для митного оформлення (а.с.21). Ні ОСОБА_1 , ні представник Сумської митниці не ставить під сумнів, що цей документ є саме договором купівлі-продажу автомобіля HONDA, модель HR-V, вартість якого зазначена 6700 євро.

Суд першої інстанції вирішив, що аргументи ОСОБА_1 стосовно вартості автомобіля 6700 євро у зв`язку з виходом з ладу коробки передач на території Литви не заслуговують на увагу.

Акт проведення огляду транспортного засобу від 01.04.2021 року на митному посту «Ягодин» Волинської митниці (а.с.25-26) не підтверджує наявність поломки коробки передач в автомобілі.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що знайомий зі ОСОБА_1 , який допомагав його знайомим продати автомобіль, родичами вони не являються, сам складав письмові пояснення для суду першої інстанції та підтверджує їх. Разом з тим пояснив апеляційному суду, що автомобіль у ОСОБА_1 придбав за 6700 євро, який повідомив, що автомобіль має поломку, а саме дефект коробки передач, перед тим, як купувати авто поїхали на СТО, де їм повідомили скільки буде коштувати ремонт та скільки часу буде відбуватись ремонт, ОСОБА_5 все задовольнило, спочатку він звернувся до ОСОБА_1 для придбання автомобіля марки Фольксваген, розраховував на суму в районі 11 тис. євро.

Однак пояснення свідка ОСОБА_5 не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції, відповідно до статті 495 МК України, статті 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення та призначено стягнення в межах санкції статті 483 МК України, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення. Постанова суді відповідає вимогам статті 283 КУпАП, статті 527 МК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції послався на неіснуючий в справі доказ, а саме на договір купівлі-продажу автомобіля б/н від 31 березня 2021 року, проте матеріали справи не містять жодного документу, який має таку назву апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме на а.с.21 міститься документ, який був наданий ОСОБА_1 для митного контролю на МП «Ягодин» як договір купівлі-продажу б/н від 31.03.2021, складений в м.Маріямполь, Литовської Республіки, в якому продавцем транспортного засобу зазначено громадянина України ОСОБА_1 , покупцем зазначено громадянина ОСОБА_5 та вказана ціна автомобіля HONDA HR-V у розмірі 6 700 EUR, факт подання якого підтверджується відбитком штампу «Під митним контролем» 030 Волинської митниці ДФС, де зазначена дата 01.04.2021 та який в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав саме договором купівлі-продажу автомобіля, а тому у апеляційного суду відсутні підстави для визнання даного документу як неіснуючий доказ.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно відкинув письмові докази, надані з боку ОСОБА_1 про наявність поломки коробки передач в автомобілі, а саме довідки з СТО, чим надав перевагу доказам звинувачення перед доказами захисту та порушив принцип змагальності сторін, та те, що на його думку суд першої інстанції безпідставно проігнорував свідчення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які повідомили важливі факти, які мають значення по справі, чим порушив положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки наявність даної поломки на момент проведення огляду транспортного засобу 01.04.2021 на митному посту «Яготин» Волинської митниці належними письмовими доказами не підтверджується, разом з тим даний факт не може доводити відповідне зменшення вартості автомобіля до 6700 євро. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що покази свідків не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки цим особам про стан автомобіля відомо лише зі слів ОСОБА_1 .

Щодо доводів апелянта про те, що суд невірно послався на постанову Пленуму ВСУ від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки постанови касаційного суду є не тільки джерелом права (є обов`язковими для застосування судами першої та апеляційної інстанцій), але і мають бути своєрідним посібником із формулювання правових висновків. Де наводяться, окрім формально-юридичних аргументів на підтвердження чи спростування доводів апеляційної скарги, але і застосування інших інструментів правничої герменевтики, які пояснюють логіку і алгоритм ухвалення рішення апеляційним судом. Такий підхід опосередковано сприятиме забезпеченню єдності та сталості судової практики, оскільки окрім результату вирішення спору та формулювання правового висновку, важливими є і застосовані підходи, які уможливили такий результат (правовий висновок).

Щодо тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено конституційне право ОСОБА_1 на захист від звинувачення, порушені рішення ЄСПЛ у відповідних правовідносинах, не доведена жодним доказом вина ОСОБА_1 , в судовому рішенні вказані інші обставини вини ніж ті, що інкримінувалися з боку митного органу, а саме не те, що ОСОБА_1 звинувачують саме в наданні підроблених документів, а в поданні митному органу документів, що містять неправдиві дані, також не вказано в чому конкретно полягає вина ОСОБА_1 , то апеляційний суд вважає їх надуманими, оскільки вони спростовуються безпосередньо змістом постанови суду, де суд шляхом дослідження доказів прямо встановив всі обставини справи та виклав їх в судовому рішенні, і крім того копія протоколу про порушення митних правил після його складання була безпосередньо вручена працівниками митниці ОСОБА_1 ,та його захиснику, тому жодних порушень конституційного права ОСОБА_1 на захист від звинувачення, апеляційний суд не вбачає.

Твердження апелянта про те, що посилання суду на те, що в договорі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають бути вказані інші істотні умови, зокрема умова щодо ціни - є такими, що порушують норми цивільного кодексу щодо свободи договору, то їх апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в постанові суд взагалі мову про вказане апелянтом не вів, та розглянув справу про порушення митних правил в межах тих обставин, які були викладені в протоколі.

Щодо доводів апелянта про те, що судом порушено норми Митного кодексу України, законодавства України щодо оцінки транспортного засобу для врахування суми санкції, такої оцінки зроблено не було, технічний стан автомобілю не було враховано, то апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що сума санкції судом першої інстанції була з наявної в матеріалах провадження товарно-транспортної накладної (а.с.40), що є обґрунтованим.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції порушено ч.1 ст.10 Конституції України, рішення КСУ та ЄСПЛ: в матеріалах справи знаходиться значна кількість документів не на українській мові без перекладу, що прямо виключає використання цих документів без відповідної легалізації при винесенні рішення; суд та інші учасники справи позбавлені можливості зрозуміти зміст документів та яке доказове значення вони мають, то тут апеляційний суд не знаходить в матеріалах справи клопотань учасників процесу про переклад даних документів, а тому вважати дані доводи обґрунтованими не може.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції проігнорував правову позицію ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, вважав, що митним органом не надано доказів, які б вказували на те, що його дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, і те, що ним було умисно подані до митного органу документи, які містять неправдиві відомості щодо вартості транспортного засобу апеляційний суд визнає безпідставними з огляду на матеріали справи, про аналіз яких йшлося вище.

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції не зважив на те, що автомобіль марки HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016 не вилучався, а отже не міг бути конфіскований, та його конфіскація порушує вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_5 не є боржником за постановою суду першої інстанції, а отже й витребування в нього вказаного майна є неможливим, апеляційний суд вказує наступне.

Так, санкція частини 1 статті 483 МК України, передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон Україну.

Частиною 1 статті 465 МК України визначено, що конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.

Положеннями глави 73 МК України врегульовано порядок виконання постанов про накладення адміністративних стягнень за порушення митних правил.

Частиною 1 статті 541 МК України передбачено, що постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» роз`яснено, що у разі, коли неможливо виконати постанову суду про конфіскацію товарів, що є безпосередніми предметами порушення митних правил (у тому числі транспортного засобу), або предметів зі спеціально виготовленими сховищами (тайниками), використаних для приховування товарів від митного контролю, або транспортного засобу, що використовувався для переміщення предметів порушення митних правил через митний кордон України, з правопорушників стягується вартість зазначених товарів, предметів і транспортних засобів шляхом зміни способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України"Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" мають право на звернення до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто, у разі неможливості під час примусового виконання виконати постанову судді в частині конфіскації транспортного засобу державний виконавиць повинен звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення і, лише у цьому випадку, суд може стягнути вартість товарів, транспортних засобів на підставі частини 2 статті 541 МК України.

З огляду на вказане, апеляційний суд визнає доводи апелянта необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції повністю проігнорував аргумент ОСОБА_1 про те, що останній взагалі не є суб`єктом вчинення порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, а саме те, що фактично ОСОБА_1 був лише водієм вказаного транспортного засобу та жодного відношення до впливу на його митне оформлення, на сплату митних платежів тощо він не мав та вчиняв дії щодо керування вказаним ТЗ на підставі довіреності від ОСОБА_5 , разом з тим, декларування товару не проводилось ОСОБА_1 , документи на товар оформлялися митним брокером та на нього не було покладено обов`язку щодо декларування вказаного товару, апеляційний суд зазначає наступне.

За змістом закону, адміністративна відповідальність особи за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України настає за вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема, з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи саме громадянин ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення на територію України товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1 597 см3 вартістю 10 400 EUR (339 341грн. 60коп. згідно курсу НБУ на 01.04.2021), з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо митної вартості, тому апеляційний суд вважає доводи апелянта безпідставними.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що в матеріалах справи мається копія довіреності, згідно якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси з питань купівлі за ціну та на умовах йому відомих у фізичної або юридичної особи на його ім`я за межами України автомобіля будь-якої марки та моделі, за суму та на умовах на свій розсуд, оформлення ввезення автомобіля на митну територію України та реєстрації його на ім`я ОСОБА_5 у встановленому законом порядку.

За таких обставин прийняте судом щодо ОСОБА_1 рішення є обґрунтованим, підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного м. Суми від 17 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 339341грн 60коп. (еквівалент 10400 євро) з конфіскацією цього товару, а саме: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка HONDA, модель HR-V, VIN: НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2016, модельний рік виготовлення 2017, тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 1 597 см3, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.