Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/8153/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130, ч.7 ст.121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 жовтня 2021 року о 17 год. 26 хв. рухався по вулиці Зеленогірська, будинок 39 у Кальміуському районі міста Маріуполя, керував мопедом «Карпати», без державного номерного знаку, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest», ARHK-0561 результат тексту 1,05 проміле, від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП МЦПЛЗ м.Маріуполя відмовився, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 27 жовтня 2021 року о 17 год. 26 хв. рухався по вулиці Зеленогірська, будинок 39 у Кальміуському районі міста Маріуполя, керував мопедом «Карпати», який не був зареєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 діб, скоєного повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.9в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.7 ст.121 КУпАП.

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08.11.2021 року на підставі ст.36 КУпАП матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.7 ст.121 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, що відображено також у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксовано на відеозапис.

Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП у випадку, якщо вона сповіщена про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від ОСОБА_1 не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим причини неявки ОСОБА_1 до суду визнані неповажними та, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши письмові та відеодокази, які містяться в матеріалах справи, суддя приходить до наступного.

Згідно ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Згідно з пунктом 1 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п.6, 7 вказаного розділу Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно зі статтею 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», ARHK-0561, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,05 проміле, диском із відеозаписом, квитанцією приладу «Drager Alcotest 6820», згідно з якою результат огляду становить 1,05 проміле, направленням, рапортом поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Тумановою А.

З переглянутого відеозапису, долученого до матеріалів, убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений у зв`язку у встановленням іншого правопорушення.

На підставі зазначених доказів у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 свідчать про його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що провина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження та доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.7 ст.121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Пунктом 2.9в ПДР України передбачено, зокрема, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

Частиною 7 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за вчинене повторно протягом року керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Факт скоєння ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення підтверджується диском із відеозаписом, рапортом поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Тумановою А., довідкою УПП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №719266 від 15.10.2021 року, за ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провина ОСОБА_1 за ч.7 ст.121 КУпАП також доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані як керування транспортним засобом не зареєстрованим в Україні в установленому порядку.

При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності виходжу з наступного.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст.17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив декілька адміністративних правопорушень, які розглядаються одночасно одним і тим же органом, у відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищевикладене суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення, яке передбачене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, так як саме дане адміністративне правопорушення є більш серйозним з числа вчинених.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає покарання для водіїв у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та інших осіб у вигляді штрафу.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд не вправі призначати покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Суддя вважає, що вказане повинно бути застосовано і при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Оскільки, як вбачається з довідки за обліками інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, тому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом до нього застосоване бути не може.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.40-1, 121 ч.7, 130 ч.1, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.7 ст.121 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя: А.М.Іванченко