КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/1486/22
Провадження № 33/824/1486/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю захисника Стегара О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 06 грудня 2021 року о 23 год 30 хв у м. Києві, по вул. Урлівська ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, стійкий запах алкоголю з порожнини рота. На порушення вимог п. 2.5 ПДР України ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційного прохання зазначає, що докази, які суд поклав в основу свого висновку, на містять відомостей про те, що він керував транспортним засобом з ознаками або в стані алкогольного сп`яніння, був зупинений працівниками поліції та, будучи спеціальним суб`єктом - водієм, не виконав вимог п. 2.5 ПДР України.

Що стосується подій, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, то ОСОБА_1 зазначає, що 06 грудня 2021 року близько 23 год 30 хв він заїхав у двір будинку АДРЕСА_1 , припаркував автомобіль біля під`їзду будинку, в якому знаходиться його житло, піднявся до квартири, де під час вечері вживав алкогольні напої, але згадавши, що залишив деякі речі в автомобілі, спустився у двір та під час перебування в салоні автомобіля, до нього звернулися працівники поліції, які наполягали на тому, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, проте він неодноразово зазначив поліцейським, що залишив автомобіль на цьому місці давно і будучи тверезим. Отже підстав вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння, як вважає ОСОБА_1 , у поліцейських не було, а сам по собі факт відмови від такого огляду не може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в даному випадку з урахуванням вимог п. 1.10 ПДР України він не був водієм, а тому не зобов`язаний був виконувати п. 2.5 ПДР України.

Крім того, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність причин пропуску якого обґрунтував тим, що копію протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції йому не вручили і про складання протоколу йому відомо не було; розгляд справи відбувся в суді без його участі та належного повідомлення про дату і час розгляду; копію постанови він отримав поштою лише 17 травня 2022 року, після чого у найкоротший термін підготував із захисником апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки наведені ним на обґрунтування клопотання обставини узгоджуються з матеріалами справи та свідчать про те, що своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 не мав з поважних причин.

Вислухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п.п. 2.5, 2.9(а) ПДР України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України вищевказаних вимог процесуального закону належним чином не виконав, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтується на доказах у справі.

Як убачається з матеріалів справи, 07 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказано, що 06 грудня 2021 року о 23 год 30 хв в м. Києві, по вул. Урлівській водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai, д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова та нестійка хода, та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цього ж протоколу також слідує, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення по суті правопорушення, не отримав він і копію протоколу (а.с. 1).

До протоколу поліцейським були долучені: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, складене поліцейським, який зазначив, що водій ОСОБА_1 від огляду відмовився (а.с.3) та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с. 4).

Однак указані докази не містять об`єктивних даних, які б доводили, що ОСОБА_1 , за обставин, викладених у протоколі, керував транспортним засобом, водночас його пояснення в апеляційній скарзі з приводу відсутності підстав для проходження огляду на стан сп`яніння за правилами ст. 266 КУпАП нічим не спростовані.

Зокрема, відеозапис не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівником поліції за порушення ПДР України та відразу після зупинки транспортного засобу у нього поліцейським були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Із цього відеозапису слідує, що коли до ОСОБА_1 звернулися поліцейські, останній дійсно перебував в салоні автомобіля на водійському сидінні, але автомобіль був припаркований біля житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_1 і звинувачення працівників поліції у керуванні транспортним засобом протягом останніх 30 хвилин ОСОБА_1 категорично заперечував, тому і відмовився від огляду на стан сп`яніння.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, враховуючи, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у невиконанні ним, як спеціальним суб`єктом - водієм транспортного засобу, вимог п. 2.5 ПДР України у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко