Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4568/21
П О С Т А Н О В А

04.02.2022р. суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Дірко І.І., розглянувши протокол про вчинення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно протоколу місце роботи не зазначено, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

09.06.2021р. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ААБ №114269 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно протоколу 09.06.2021р. близько 00:59 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Cadilac ATC" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в м. Миколаєві по вул. В. Морській в районі буд. №47, маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у встановленому законом медичному закладі.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Його захисник, адвокат Бєлова Р.В. надала письмові заперечення по справі. Вказала, що матеріалами доданими до протоколу не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння без факту керування автомобілем не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі чого просила закрити провадження по справі.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали додані до адміністративного протоколу, доходжу до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм адміністративного законодавства відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, згідно протоколу серії ААБ №114269 дії ОСОБА_1 було кваліфіковано як порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу за ст. 130 КУпАП, у разі порушення водієм п. 2.5 ПДР, працівниками поліції мають бути надані доказі щодо: 1/ керування особою транспортним засобом та законності підстав зупинки транспортного засобу; 2/ наявності ознак сп`яніння; 3/ відмови від проходження огляду. Відсутність доказів щодо сукупності вказаних ознак, може слугувати підставою до закриття адміністративного провадження.

У якості доказів провини ОСОБА_1 до матеріалів справи окрім самого адміністративного протоколу додано направлення до медичного закладу, акт огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, оптичний DVD диск.

В ході огляду відеозаписів з DVD диск вбачається, що фіксація починається вже зі спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. В ході розмови працівники поліції роз`яснюють, що підставою до зупинки є порушенням вимог ПДР з боку ОСОБА_1 , окрім того у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 останньому пропонується пройти огляд на з`ясування стану сп`яніння. На вказане ОСОБА_1 пояснює, що транспортним засобом не керував та такого вимоги працівників поліції щодо необхідності проходження огляду є безпідставними. В подальшому відбувається складання матеріалів адміністративного протоколу.

Враховуючи викладене, оскільки наявними матеріалами справи не підтверджено обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин правопорушення, викладених у протоколі, у зв`язку із чим наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження медичного огляду на з`ясування стану алкогольного сп`яніння не призвели до порушення п. 2.5 ПДР України, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття адміністративного провадження.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Дірко І.І.