ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/735/22 Справа № 188/39/22 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К.В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 130 КУпАП,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки та оплатним вилученням транспортного засобу ВАЗ 21112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 01.01.2022 року о 12 годині 50 хвилин 1090 км а/д М-30 водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21112, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (не виразна мова, запах спиртного з порожнини рота) і на вимогу працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які її подали.

В клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на поважність причин його пропуску, оскільки у судове засідання суду першої інстанції він викликаний не був та про наявність постанови суду дізнався лише 08 червня 2022 року, після чого вже 15.06.2022 року звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржуючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію адміністративного правопорушення, просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення та не застосовувати до нього додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на ту обставину, що постановою начальника відділу Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Бухтіяровою Є.В. від 02 лютого 2022 року про опис та арешт майна боржника, на автомобіль ВАЗ 21112, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, було накладено арешт шляхом заборони його відчуження та розпорядження, у межах виконавчого провадження №61625305, вилучений у нього та переданий на відповідальне зберігання його дружині ОСОБА_2 , а тому суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для застосування адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, постанову суду змінити та не застосовувати до нього додаткове адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , апеляційний суд доходить висновку про поважність причин його пропуску, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, як і не містить підтвердження про направлення йому копії постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому вказаний строк пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Викладений в постанові суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, підтверджений доказами, зібраними у справі та у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Так, судом першої інстанції при обранні виду та розміру адміністративного стягнення враховано, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність накладення стягнення у вигляді адміністративного арешту з позбавленням права керування транспортними засобами та оплатним вилученням транспортного засобу, оскільки саме таке стягнення сприятиме подальшому виправленню порушника та зможе запобігти вчиненню ним нових адміністративних порушень.

Апеляційний суд вважає, що при визначенні виду і розміру стягнення, суд у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Так, санкція частини 2 статті 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тобто, у даному випадку, суд першої інстанції розглянувши можливість застосувати альтернативне адміністративне стягнення або призначити тільки основне стягнення дійшов висновку про недостатність такої міри відповідальності, а тому дійшов висновку про необхідність застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Відтак, чинний КУпАП не містить будь-яких заборон, щодо призначення такого виду адміністративного стягнення за наявності арешту або будь-яких інших заборон, а тому апеляційний суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо порушення судом норм матеріального права.

Крім того, питання, яке порушується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стосується виконання різних судових рішень, тобто не належить до компетенції апеляційного суду та буде вирішуватись в порядку ЗУ Про виконавче провадження.

Таким чином неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування або зміни постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 має бути залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову З Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун