Справа № 366/1749/21
Провадження №3-в/366/2/22

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю представника органу з питань пробації Горовенка О.В.,

розглянувши подання заступника начальника Вишгородського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Троценко Тетяни Петрівни, про вирішення питання про звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до якого застосовано адміністративне стягнення у виді 60 годин громадських робіт, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

07.07.2022 року до Іванківського районного суду Київської області надійшло зазначене подання.Розгляд подання призначено на 18.07.2022 року.

Подання мотивоване тим, що 01.07.2022 року до Вишгородського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшла для виконання постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 17.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт на ОСОБА_1 . Ця постанова набрала законної сили 30.08.2021 року.

Заступник начальника Вишгородського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, посилаючись на закінчення строк давності виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 17.08.2021 року.

В судовому засіданні представник органу з питань пробації просила задовольнити подання з наведених у ньому підстав.

Правопорушник ОСОБА_1 також просив задовольнити клопотання та звільнити його від відбування адміністративного стягнення.

Дослідивши подання та додані до його документи, вислухавши представника органу з питань пробації та правопорушника, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 300 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Суддею встановлено, що постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 17.08.2021 року у справі № 366/1749/21, провадження № 3/366/1316/21, ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт. Ця постанова набрала законної сили 30.08.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 321-1 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання нею законної сили.

Таким органом зокрема є Вишгородське РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській, куди і було надіслано на виконання постанову судді Іванківського районного суду від 17.08.2021 року.

Питання, пов`язані з виконанням постанов про накладення адміністративних стягнень, визначені у розділі V КУпАП.

Аналізуючи зазначений розділ, суддя приходить до висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 КУпАП (давність виконання постанов про накладення адміністративних стягнень), законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання.

Чинним КУпАП врегульовано лише питання стосовного того, що непідлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернутодо виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Встановлення дати, коли саме постанова судді Іванківського районного суду була направлена на виконання і є основною обставиною, яка необхідна для правильного вирішення цієї справи.

Разом з цим, з наданих до суду матеріалів справи взагалі неможливо зрозуміти, коли саме постанова судді Іванківського районного суду Київської області була звернута до виконання. Дата 01.07.2022 року зазначена лише у поданні представника органу з питань пробації та не підтверджується жодним документом у справі, що унеможливлює суддю прийняти правильне рішення.

Крім цього, в силу ст.ст. 298 та 321-1 КУпАП зазначена постанова судді про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання уповноваженими особами органу з питань пробації.

Під виконанням в цих статтях КУпАП слід розуміти певний комплекс заходів, які зобов`язаний вчинитиорган, якому звернено до виконання постанову судді, з метоюїї виконання в повному обсязі, як того вимагає законодавство.

Разом з цим, до матеріалів справи представником органу з питань пробації окрім копії постанови судді від 17.08.2021 року та облікової картки № 02/2022 ОСОБА_1 , яка навіть не містить відомостей про постанову судді (такі графи у бланку облікової картки присутні) на підставі якої виконується стягнення, не містить жодних документів, які б свідчили про вжиття заходів щодо виконання зазначеної постанови.

У поданні представник органу з питань пробації посилається на системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із законодавством та судовою практикою, та зазначає, що строк давності виконання постанови суду про накладення стягнення повинен розпочинатись з дня набрання нею законної сили і в усякому разі не повинен перевищувати двох років.

Стосовно цього посилання, суддя зазначає наступне.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями», а у рішенні від 22.09.2005 № 5 рп/2005 той же Суд зазначив, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06).

Крім цього, Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, виходячи із системного аналізу законодавства України, правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), враховуючи принцип правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права та який знайшов своє закріплення у судовій практиці Конституційного та Верховного Суду, а також прецедентних рішеннях ЄСПЛ, суддя приходить до переконання, що при вирішенні питання у цій справі, з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є можливим застосувати аналогію, закону зокрема Кримінального кодексу України, яка регламентує подібні правовідносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення.

Такою нормою у КК є ст. 80 розділу ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно з ч. 1 цієї статті особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості; 3) 5 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 5 років за тяжкий злочин; 4) 10 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше 10 років за особливо тяжкий злочин; 5) 15 років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання, і відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину (ч. 3 і 4 ст. 80 КК).

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із зазначеним законодавством та судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення адміністративного стягнення повинен розпочинатися з дня набрання нею законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення, та не перевищувати 2 років, а тому доводи подання представника органу з питань пробації стосовно їх правомірності,в загальному значенні,є обґрунтованими.

Однак, зазначені доводи не заслуговують на увагу при вирішенні питання у цій справі, оскільки з моменту набрання законної сили постановою судді Іванківського районного суду Київської області від 17.08.2021 року, яка набрала законної сили 30.08.2021 року, не пройшло 2 роки.

З огляду на вищезазначені норми законодавства, а також неналежну підготовку подання органу з питань пробації, зокрема відсутність у матеріалах справи документів, які підтверджують дату надходження постанови судді на виконання, а також документів, які свідчать про вжиття заходів щодо виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, суддя приходить до висновку, що у задоволенні подання органу з питань пробації необхідно відмовити та наголосити на недоліки, зазначені у цій постанові.

Керуючись ст.ст. 283-285, 298-300, 304, 305, 321-1 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні подання відмовити.

Наголосити Вишгородському РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській про недоліки щодо підготовки подання до суду, які зазначені у мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Слободян