Справа № 352/2241/22
Провадження № 3/352/1460/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2022 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

адвоката Боднарчука С. Я.

представника потерпілого Греська В. В.,

розглянувши матеріали, що надійшли від відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час вчинення інкримінованого правопорушення жителя АДРЕСА_2 , на даний час жителя АДРЕСА_3 , працюючого монтером колії, за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

у с т а н о в и л а:

Від відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов протокол серії ВАВ № 065283 від 03.12.2022 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , де вказано, що останній 03.12.2022 близько 09 год за місцем свого проживання вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного та економічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, ображавши при цьому в присутності двох малолітніх дітей, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоровю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, пояснив, що 03.12.2022 зранку біля 09 год він вийшов надвір із житлового будинку по АДРЕСА_2 , де проживав разом з дружиною ОСОБА_2 та двома малолітніми дітьми. Після цього дружина закрила вхідні двері і не впустила його в будинок, на його прохання відчинити вхідні двері не реагувала. Протягом дня дружина не впускала його в будинок; для того, щоб зігрітись, бо було холодно, він рубав дрова, мив автомобіль. Він хотів спочатку викликати працівників поліції, потім передумав. Працівники поліції, яких викликала дружина, приїхали ввечері. Між ним та дружиною склались особисті неприязні відносини, постійно виникають конфліктні ситуації з приводу грошових коштів, зокрема, коли закінчуються гроші, він стає непотрібним дружині. Він не погоджується з протоколом, який склали працівники поліції, оскільки не вчиняв домашнього насильства щодо дружини. Просив закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо нього.

Адвокат Боднарчук С. Я., який представляє інтереси ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснив, що підставами для закриття провадження у даній справі є порушення вимог ст.256 КУпАП, яка передбачає вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі щодо ОСОБА_1 не конкретизовано суть правопорушення, зокрема, не вказано, які саме дії економічного характеру були вчинені ним щодо потерпілої в розумінні того переліку, що наведений у визначенні економічного насильства, та не вказано місце вчинення інкримінованого правопорушення, а також не конкретизовано, в чому може полягати шкода фізичному та психічному здоровю потерпілої, які докази підтверджують ймовірність заподіяння такої шкоди. Крім того, наявні грубі процесуальні порушення в оформленні протоколу, зокрема, в нього внесено виправлення після того, як ОСОБА_1 його підписав; ОСОБА_2 вказана у протоколі потерпілою, свідком та понятою. Вважає, що при оформленні матеріалів даної справи працівники поліції не зібрали і не встановили достатніх доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, доказів того, що інкримінованим правопорушенням могло бути завдано чи завдано шкоду. Просив на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження в даній справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона боїться свого чоловіка ОСОБА_1 , який не раз її бив, постійно погрожує їй, залякує її, погрожував її батькові (моргом, аварією), кілька разів бив батька; 03.12.2022 після 09 год, коли чоловік вийшов з будинку, вона закрила вхідні двері; ОСОБА_1 стукав у двері, по вікнах, сигналив автомобільним сигналом, обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою; вона дала йому взуття і запропонувала забрати речі, але він продовжував погрожувати її батькові; працівників поліції вона викликала десь біля 23 год 03.12.2022.

Представник потерпілої адвокат Гресько В. В. у судовому засіданні пояснив, що у даній справі наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні вказаного правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку про закриття провадження в даній справі, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У відповідності з вимогами п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи(п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Під психологічним насильством в сімї слід розуміти насильство, повязане з дією одного члена сімї на психіку іншого члена сімї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоровю.

Економічне насильство над іншими членами сімї може бути здійснено тільки особою, яка концентрує в своїх руках всі доходи сімї та контролює витрати інших членів сімї, які знаходяться в певній економічній залежності.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, що несумісна з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від обєктивних причин, але й від субєктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сімї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоровю потерпілого, при якому має місце перевага сил того, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій.

У рамках розгляду даної справи встановлено відсутність належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив умисні діяння психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю ОСОБА_2 , які спричинили наслідки, передбачені п. 4, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом достовірно встановлено, що 03.12.2022 мав місце конфлікт між подружжям ОСОБА_4 , який виник після того, як ОСОБА_2 зранку, коли чоловік вийшов з житлового будинку, закрила вхідні двері та протягом дня не впускала ОСОБА_1 до будинку, о 23:15 год викликала працівників поліції.

Наявні докази не містять обєктивних даних про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство та містили б ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суддя звертає увагу на те, що обовязок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному чи психічному здоровю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що ОСОБА_1 застосував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство, яке могло завдати чи завдало шкоду її фізичному або психічному здоровю.

Крім того,наявні процесуальні порушення в оформленні протоколу, зокрема, не вказано місце вчинення інкримінованого правопорушення, в нього внесено виправлення після того, як ОСОБА_1 його підписав, ОСОБА_2 вказана в протоколі потерпілою, свідком та понятою.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 р. у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, суддя приходить до висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в даній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ

Повна постанова складена 04.01.2023.