Справа № 495/4567/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Білгород- Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши матеріали, що надійшли від 25 прикордонного загону відділу прикордонної служби «Старокозаче» Південного регіонального управління Державної прикордонної служби Україна про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, місце мешкання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 прикордонного загону відділення інспекторів прикордонної служби «Удобне» Південного регіонального управління Державної прикордонної служби Україна надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2022 року о 15.20 год. в пункті пропуску «Паланка Маяки - Удобне» прикордонним нарядом був виявлений ОСОБА_1 , який 01.03.2022 року в обхід пункту пропуску «Косино» перетнув ДКУ без проходження прикордонного пропуску. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» та Закон України «Про правовий режим воєнного стану», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

08.06.2022 року відносно ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ПдРУ №164245.

В судове засідання призначене на 19.07.2022 року о 09.30 год. ОСОБА_1 не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

15.07.2022 року на адресу суду від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Демченко К.М. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просять провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з підстав, що ОСОБА_1 перетнув державний кордон України після обіду 24.02.2022 року через пункт пропуску «Косино» у встановленому законодавством України порядку, до введення воєнного стану та заборони на виїзд за межі України. З огляду на зазначене, вважають, що обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП є безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП України, зважаючи на наступне.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачила її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частина 1 ст.204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №164245 від 08.06.2022 зазначається, що ОСОБА_2 порушені вимоги Закону України «Про Державний кордон України», при цьому посадовою особою прикордонної служби не зазначено, які конкретно вимоги даного закону порушені, що унеможливлює визначення правопорушення, яке вчинене ОСОБА_2 ..

Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Аналіз вказаної вище правової норми дає підстави вважати, що незаконне перетинання державного кордону України має місце лише тоді, коли особа перетнула Державний кордон України: - поза пунктами пропуску через Державний кордон України; - в пунктах пропуску через Державний кордон України без відповідних документів; - за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

Водночас, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 перетнув Державний кордон України 01 березня 2022 року поза пунктами пропуску через Державний кордон України, в пунктах пропуску через Державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, матеріали справи не містять.

Таким чином, прикордонною службою не доведено наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, яка виражається у вигляді конкретних дій перетин Державний кордон України поза пунктами пропуску через Державний кордон України, в пунктах пропуску через Державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

Матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів вчинення інкримінованого правопорушення, окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, що вказує на неможливість встановлення субєктивної сторони адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 62 Конституції України, яка гарантує дотримання державою принципу презумпції невинуватості особи, передбачено, що ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №164245 від 08.06.2022 року сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Як доказ вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, матеріали справи містять лише копію паспорта та рапорт, які не містять належної інформації та жодним чином не вказують на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Також сам факт виїзду за територію України громадянина України не є свідченням того, що він перетнув на виїзд державний кордон України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Особа, яка перетинає державний кордон будь-якої країни не може нести відповідальність за діяльність посадових осіб прикордонних служб щодо внесення відомостей до баз даних та взагалі НЕ МОЖЕ достеменно знати чи контролювати, чи були внесені відповідні відомості про перетин цією особою державного кордону у встановленому законом порядку.

До того ж, чинним законодавством не передбачено подання при вїзді на територію України громадянином України документів, які підтверджують факт виїзду за межі території України у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обовязок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за предявленим обвинуваченням.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, тобто перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, матеріали справи не містять.

Правилами ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов&apos;язаний повно, всебічно та об&apos;єктивно з&apos;ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності подіїі складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП, необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.204-1 ч.1, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Заверюха В.О.