Справа №461/6318/18
Провадження №3-в/461/49/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., розглянувши подання старшого інспектора Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Білик С.І. про вирішення питання про давність виконання судового рішення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого постановою Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2018 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання старшого інспектора Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Білик С.І. про вирішення питання про давність виконання судового рішення.

Подання мотивоване тим, що 25.01.2019 iз Галицького районного суду м. Львова на адресу Шевченківського PC філії ДУ «ЦП» у Львівській області, надійшов супровідний лист та постанова щодо ОСОБА_2 . Того ж дня відносно нього заведено особову справу №4/2019, та з метою постановки на облік скеровано йому виклики до органу пробації За скерованими викликами до органу пробації не з`явився. Тому Шевченківський РВ з питань пробації звернувся ВАДР ГУ ДМСУ у Львівській області та Шевченківський відділ поліції з метою з`ясування факту проживання порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання. Також 19.05.2020 було здійснено вихід за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 за вказаним у постанові суду місцем проживання правопорушника, однак вдома ОСОБА_2 не було При опитуваннi гр. ОСОБА_3 , який являється батьком вищевказаного правопорушника, останній повідомив, що його син зареєстрований за вищевказаною адресою, однак не проживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Даному громадянину за адресою: АДРЕСА_2 були скеровані виклики для постановки на облiк, про те за викликами не з`явився.

27.02.2019 в Шевченківський районий вiддiл з ВАДР ГУ ДМСУ надійшло повідомлення, що даний громадянин зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . В ході перевірки було встановлено, що за даною адресою, вiдповiдно до довiдки ЛКП "Сокільницьке", квартири АДРЕСА_4 в будинку №9 немає.

22.03.2019 з Шевченківського ВП ГУП у Львівській області надійшов рапорт дільничого офіцера поліції, в якому повідомлялося, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає, а проживає з сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Дану інформацію підтвердила його дружина та зобов`язалася повідомити чоловіка з`явитися до Шевченківського РВ з питань пробацii для відпрацювання 120 годин суспільно-корисних робіт. Також повідомила номер телефону ОСОБА_2

11.04.2019 в телефонному режимі гр. ОСОБА_2 особисто був викликаний в Шевченківський РВ з питань пробації для відпрацювання 120 годин суспільно корисних робіт. У розмові підтвердив, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 та про те, що дружина йому повідомляла про виклик до Шевченківського органу з питань пробації, про те він був зайнятий і не міг прийти. Повідомив, що інвалідності не мас та зобов`язався з`явитися в Шевченківський орган пробації 15.04.2019, однак у зазначений час не прибув, жодних документів про неможливість відбувати суспільно корисні роботи не надав. Тому 15.04.2019 на підставі вищевказаних обставин, Шевченківським РВ філіїї ДУ "Центр пробації" у Львівській області на адресу Галицького районного суду м. Львова, відносно ОСОБА_2 було скеровано подання про заміну невідбутої частини в містративно стягнення у вигляді суспільно корисних робіт адміністративним арештом. 17.09.2019 постановою Галицького районного суду м. Львова, у задоволенні даного подання відмовлено.

22.05.2020 було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , де мав би проживати ОСОБА_2 . У ході перевірки за вищевказаною адресою знаходиться приватний, на момент перевірки у даному буднику перебував гр. ОСОБА_4 , який усно повідомив, що за даною адресою: АДРЕСА_2 дійсно проживає його швагро гр. ОСОБА_2 разом з дружиною та неповнолітньою дитиною, однак надати будь які письмові пояснення відмовився.

Також, гр. ОСОБА_4 зобов`язався передати ОСОБА_2 виклик до уповноваженого органу з з питань пробації для постановки на облік та вiдбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Поспілкуатись з ОСОБА_2 не виявилось можливим, оскільки він знаходився на роботi де працює неофіційно. Відповідно до рапорту ДОП ВППП Шевченківського ВП ГУ ПП у Львiвськiй області вiд 02.07.2020 про те, що ним неодноразово здійснюювалися виходи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає гр. ОСОБА_2 з метою явки останнього в Шевченківський PB фiлії ДУ "Центр пробації" у Львівській області. Вдома його не було, як пояснили жителі даного будинку, що ОСОБА_2 не бачили тривалий час, та те що він не проживає за даною адресою вже довший час

17.01.2020 направлено подання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду. Про те ухвалою Галицького районного суду від 11.03.2020 у задоволенні даного подання підмовлено.

13.07.2020 направлено подання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду. Ухвалою Галицького районного суду від 06.08.2020 відмовлено у задоволені даного подання. Станом на даний час ОСОБА_2 по викликах не з`являється.

Згідно відповіді з Шевченківського відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згiдно даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень на виконанні у відділі станом на 15.04.2020 не перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 .

Також згiдно даних АСВП, виконавче провадження повернено на підставі заяви стягувача відповідно до п.1 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Так як наявні підстави, унеможливлюють виконання даної постанови суду, відповідно до ст.304, 305 КУпАП, ст. 80 ККУ просять суд вирішити питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, накладених постановою Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2018 на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт за порушення ним ст.183-1ч.1КУпАП у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Дослідивши подання та матеріали особової справи № 4/2019 р, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Норми ст.298 КУпАП вказують, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В той же час, наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

В даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки жодних аргументованих доказів щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання присуджених йому суспільно корисних робіт суду не надано.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1 ст.303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання.

Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи постанова суду щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності своєчасно зверталась до виконання.

У чинній редакції ст.303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державам членам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні №15-рп/2004від 02.11.2004року Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України, тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки Кодексом України про адміністративні правопорушення не врегульовано питання щодо звільнення особи від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення, а тому суд вважає за необхідне застосувати до вказаних правовідносин аналогію закону, а саме - положення статті 80 Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним Вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Також встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Відповідно до положень ст. 304, ст. 305 КУпАП контроль з правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом. Питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішення законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення 31.12.2018, і в усякому разі не перевищувати 2-х років, за результатом вжитих органом пробації заходів встановлено, що за вказаною адресою останній не проживає, встановити його місцезнаходження не вдалося, що унеможливлює виконання постанови, а також з дня набрання постанови суду законної сили минуло понад два роки, тому встановлені підстави для звільнення ОСОБА_2 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови суду згідно ст. 80 КК України.

За таких обставин, керуючись принципом верховенством права, яке не обмежується лише законодавством, а й повинно відповідати ідеології справедливості, суд приходить до висновку, що постанова Галицького районного суду м.Львова від 21.18.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно-корисних робіт, не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зазначене подання органу пробації підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.303,304, 305 КУпАП, суд

П О С ТА Н О В И В:

Подання старшого інспектора Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Білик С.І. про вирішення питання про давність виконання судового рішення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого постановою Галицького районного суду м.Львова від 21.12.2018 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, накладеного постановою Галицького районного суду м.Львова 21.12.2018 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Є.Радченко