Справа № 308/9507/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Селеша О.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про порушення митних правил №33/4806/707/21 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Горвата І.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2021.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у порушенні митних правил за ст.472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, безпосередніх об`єктів порушення митних правил, що становить 225941 (двісті двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок одну) грн. 40 коп. із конфіскацією в дохід держави товару, вилученого згідно з протоколу про порушення митних правил №0709/30500/21 від 14.06.2021, а саме: блок автоматичного оброблення інформації - ASIC- майнер торгівельної марки «Bitmain», модель «Antminer Т19-84Т, серійний номер FXDZA0BBAJEJC00BV, новий, країна виробництва Китай у кількості однієї шт.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

З протоколу про порушення митних правил №0709/30500/21 від 14.06.2021 та постанови судді від 29.09.2021, вбачається, що 14.06.2021 о 09 год. 54 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, заїхав рейсовий автобус марки «VAN HOOL», моделі «T-917 ASTRON», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , де в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 , що повертався з Італії в Україну, де перебував у приватних справах.

Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».

Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані та наявність у нього багажу в кількості 01 (одне) місце.

При усному опитуванні громадянин України ОСОБА_1 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.

-2-

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_1 , був виявлений не вказаний в митній декларації та не заявлений при усному опитуванні товар іноземного виробництва, а саме: блок автоматичного оброблення інформації - ASIC-майнер торгівельної марки «Bitmain», модель «Antminer Т19-84Т, серійний номер FXDZA0BBAJEJC00BV, новий, країна виробництва Китай, в упаковці виробника у кількості однієї шт.

Вказаний товар розміщувався у картонній коробці у багажному відсіку автобуса, на підлозі. Доступ до виявленого товару нічим не утруднювався.

Виявлений товар громадянин України ОСОБА_1 не визнав своєю власністю. Згідно пояснення ОСОБА_1 вищезазначений товар він перевозив з Італії в Україну на прохання незнайомого йому чоловіка. По приїзду в Україну товар мав бути переданий громадянину ОСОБА_3 в м.Радомишль Житомирської області.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари які в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню.

В апеляційній скарзі, захисник адвокат Горват І.І. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити та повернути йому вилучений товар. Зазначає, що ОСОБА_1 не мав умислу приховувати від митного контролю переміщуваний товар, оскільки такий знаходився у багажному відсіку автобуса у вільному доступі. ОСОБА_1 фактично задекларував виявлений працівниками митниці блок автоматичного оброблення інформації, так, як вказав у митній декларації про переміщення особистих речей, при цьому йому не було відомо, що дані речі слід було конкретизувати. Просить врахувати, що вилучений предмет ОСОБА_1 перевозив на прохання свого знайомого ОСОБА_3 , який повідомив йому, що це комплектуючі до комп`ютера і він не знав, що такі потребують особливого порядку переміщення. Застосування конфіскації предмета порушення митних правил порушує вимоги Конвенції та суперечить практиці ЄСПЛ, оскільки являє собою надмірне втручання у право особи на мирне володіння майном. Експертний висновок, яким визначено вартість вилученого товару та яка на його думку є надмірно завищеною, є сумнівним. Вилучений предмет куплений в Китаї за 1080 доларів США, що підтверджується відповідним товарним чеком. На його думку, використання експертом порівняльного методу при визначенні вартості вилученого товару, при цьому беручи до уваги виключно ціни доступні на українських сайтах, не може свідчити про об`єктивне визначення ціни цього товару. Вважає, сумнівним і повноваження посадової особи митного органу на складання протоколу, оскільки протокол складено інспектором Закарпатської митниці Держмитслужби, яке перебуває у процесі ліквідації.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Горват І.І. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горвата В.І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.

-3-

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О.Я., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, зазначені вимоги закону були дотримані.

Згідно ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

У відповідності до ч.4 ст.266 МК України у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові місцевого суду ґрунтується на досліджених і перевірених судом доказах.

За положеннями ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для

-4-

приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З матеріалів справи та змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя дотримався вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення, та вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи, а висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими і зазначеними у постанові суду доказами, яким суд дав правильну оцінку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст.472 МК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0709/30500/21 від 14.06.2021, митною декларацією ОСОБА_1 ; особистими поясненнями ОСОБА_1 ; актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.04.2021 та іншими матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, зокрема, недекларування за встановленою формою в митній декларації точних та достовірних відомостей про переміщувані ним через митний кордон України товари, які обмежені до ввезення та в даній кількості підлягають обов`язковому письмовому декларуванню.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний інспектор ВМО №4 МП «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби Пупена В.В. був упереджений при проведенні митного контролю та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу та обмови ОСОБА_1 у порушенні митних правил, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував захисник, у ході її розгляду, в зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 в митній декларації зазначив про наявність у нього супроводжуваного багажу, що стверджується відміткою у декларації - особисті речі, що свідчить про відсутність у нього умислу на порушення будь-яких митних правил, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_1 перетинав митний кордон України по смузі руху «червоний коридор», де письмове декларування є обов`язковим, в матеріалах справи наявна митна декларація, яку власноручно заповнив ОСОБА_1 , в якій зазначено лише про наявність особистих речей (а.с.7).

Статтею 370 МК України наведено перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.

З матеріалів справи вбачається, зокрема з письмових пояснень, відібраних у ОСОБА_1 від 14.06.2021, останній власноручно вказав на наявність супроводжуваного багажу - особистих речей, однак виявлений в ході митного огляду блок автоматичного оброблення інформації ASIC-майнер торгівельної марки «Bitmain», модель «Antminer Т19_84Т, серійний номер FXDZA0BBAJEJC00BV, новий, країна виробництва Китай, в упаковці виробника у кількості 1 штука, не відносяться до переліку речей, які можуть вважатися особистими речами громадян, а тому підлягав обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Окрім того, ОСОБА_1 визнав, що переміщував не власні товари, а передані йому для перевезення в Україну.

-5-

Враховуючи викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 та інших письмових доказів, є безпідставними.

Таким чином, з матеріалів справи та змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя дотримався вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення, та вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи, а висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими і зазначеними у постанові суду доказами, яким суд дав правильну оцінку.

Не обґрунтованими є і доводи апеляційної скарги щодо порушення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу» (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини).

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до даної Конвенції, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. З аналізу застосування зазначеної норми випливає, що положення даної статті містять три окремі правила. Перше правило має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, а третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Зазначені правила не застосовуються окремо, тлумачаться в контексті загального принципу першого правила, але друге та третє стосуються найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних (громадських) інтересах; права регулювати використання власності; права встановлювати систему оподаткування.

Згідно до практики ЄСПЛ, на підставі висновків у його рішеннях для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст.1 Протоколу до Конвенції.

Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 полягає у незаявленні за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість, тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон, відповідальність за що передбачена ст.472 МК України.

Таким чином, з огляду на вказані критерії правомірності позбавлення володіння згідно зі ст.1 Протоколу до Конвенції, не викликають сумнівів щодо застосування адміністративного стягнення конфіскації товарів, та відповідає першим двом критеріям. Втручання є правомірним, адже конфіскація прямо встановлена і передбачена законом, а саме санкцією ст.472 МК України. Конфіскація здійснюється для задоволення наявного суспільного інтересу, адже таким інтересом є додержання встановленого законами України порядку переміщення товарів через митний кордон України.

-6-

Апеляційним судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги адвоката Горвата І.І. про невідповідність експертної оцінки дійсній вартості товару, оскільки у апеляційного суду нема підстав ставити під сумнів зазначений висновок експерта, з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.515 МК України експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно ст.516 МК України визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок експерта у даній справі Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України №-0190 від 07.07.2021 отриманий з дотриманням процедури, передбаченої ст.ст.49,57 МК України.

При цьому, апеляційний суд констатує, що у разі незгоди з висновком експерта, відповідно до ч.2 ст.515 МК України, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Горват І.І. мали право на проведення за рахунок особи, щодо якої порушено зазначену справу незалежної експертизи. Однак, такого клопотання, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду вказаними особами не заявлялось.

Таким чином, підстави для визнання висновку Закарпатського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України №-0190 від 07.07.2021 неповним чи недопустимим, відсутні, оскільки такий проведено саме відносно вилученого 14.06.2021, згідно протоколу про порушення митних правил №0709/39500/21 від 14.06.2021.

Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини, майнового стану та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ст.472 МК України і стягнення на нього накладено у відповідності до санкції, зазначеного закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту з метою підтвердження зазначених в апеляційній скарзі доводів не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про

-7-

наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.472 МК України адміністративного правопорушення та впливали б на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст.ст.527-530 МК України, ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Горвата І.І. залишити без задоволення , а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2021 щодо ОСОБА_4 ,-без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: