Справа № 545/1528/22
Провадження № 3/545/543/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В., за участі: секретаря Лабовкіної Г.Г.,прокурора Острійчука О.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від старшого оперуповноваженого першого сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Браткевича А.В.відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великі Солонці Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , пенсіонера, паспорт НОМЕР_1 , раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, інші дані суду не відомі,

за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2022 року до суду надійшли адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу № 129 від 17 травня 2022 року, ОСОБА_1 , будучи звільненим 28 липня 2020 року з посади в.о. старости сіл Надержинщина, Божківське, Забаряни, Кованьківка, Шили Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 1 квітня 2021 року), а саме лише об 10 год. 03 хв. 07 грудня 2021 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції (після припинення діяльності (після звільнення за 2020 рік), чим умисно вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав. Суду пояснив, що він дійсно займав посаду в.о. старости сіл Надержинщина, Божківське, Забаряни, Кованьківка, Шили Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області та 28.07.2020 року був звільнений. В жовтні-листопаді 2020 року він захворів на коронавірус. Наслідки хвороби відчував тривалий час, а після одужання в грудні 2021 року подав декларацію. Умислу на несвоєчасну подачу декларації він не мав.

Прокурор Острійчук О.П. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в межах санкції, передбаченої цією статтею.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Диспозиція статті 172-6 КУпАП є бланкетною нормою.

В теорії кримінального права, яка є найбільш спорідненою галуззю права, бланкетна диспозиція кримінально-правової норми лише називає або описує злочин, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення кримінальним законом діяння як злочину певного виду та встановлення за нього кримінальної відповідальності.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000).

Вирішуючи справу даної категорії суд керується Конституцією України, Законом України «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

При цьому, положення ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не є бланкетними за своїм змістом та не відсилають до інших підзаконних нормативно-правових актів.

На стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб.

Кваліфікація правопорушень полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 обрано в.о. старости сіл Надержинщина, Божківське, Забаряни, Кованьківка, Шили Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Рішення Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 14 липня 2020 року № 582 «Про затвердження рангів пор садових осіб місцевого самоврядування» ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг в межах четвертої категорії.

Згідно ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст. 12, 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб органі місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції». Посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачений Законом України «Про запобігання корупції».

Таким чином, відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у частині першій статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у частині першій статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати у установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

На даний час, термін подання такої декларації, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , встановлений підпунктом 2 пункту 2 Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23 липня 2021 року № 449/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609, на який і посилається посадова особа, якою був складений протокол, що розглядається.

В той час, як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 був звільнений з посади 28 липня 2020 року, коли діяв Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який затверджено Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19 від 12 грудня 2019 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089. Вказане рішення згідно наказу Голови Національного агентства з питань запобігання корупції № 448/21 від 23 липня 2021 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 986/36608, втратило чинність.

Після звільнення з посади ОСОБА_1 у зв`язку з пенсійним віком перебуває на пенсії, і з вказаним порядком не був ознайомлений.

До того ж, до протоколу додано попередження про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження, в якому не вказано коли воно складено та особу, якої це попередження стосується.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-6 КУпАП, слід враховувати і об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Конструктивною ознакою правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за ч. 1 ст. 176-6 КУпАП виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З наданої особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Комунального підприємства «Полтавський районний клінічний центр первинної медичної допомоги» Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні у зв`язку із захворюванням на COVID-19, а тому у судді не має підстав ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 , надані ним під час розгляду справи, про те що він тривалий час відчував наслідки хвороби, а після одужання в грудні 2021 року подав відповідну декларацію.

Згідно ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України унормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод міститься положення про те, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. The United Kingdom), п.161, Series A, заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

До протоколу про адміністративне правопорушення, а прокурором у суді не долучено жодного доказу на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому суд також враховує, що на час настання терміну подання декларації ОСОБА_1 , переніс короновірусну хворобу, а враховуючи його вік, не був спроможний у встановлений законом строк подати необхідну декларацію.

Враховуючи недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення, вважаю, що у діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області Л.В.Шелудяков