Справа № 366/463/22
Провадження № 3/366/595/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року суддя Іванківського районного суду Київської області Ткаченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стещино Поліського району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2022 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали від Відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 15.05.2022 року близько 18 год. в АДРЕСА_2 вчинив дрібну крадіжку чужого майна, а саме: з території господарства викрав гужову повозку, яка належить ОСОБА_2 , чим завдав матеріальних збитків на суму близько 100 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 51 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, не визнав. Вказав, що крадіжку не вчиняв. Гужова повозка належала ОСОБА_3 , який помер нещодавно. Донька померлого попросила його ( ОСОБА_1 ), щоб він забрав віз і потримав його в себе, щоб ніхто не викрав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у дрібному викраденні чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, тобто склад правопорушення є матеріальним.

У матеріалах справи відсутній відеозапис, який міг би беззаперечно спростувати чи підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Обставини вчинення правопорушення, які відображені в протоколі, як вважає суд, не є достатніми, переконливими та беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду не встановлено належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, поза розумним сумнівом і наявність в його діях умислу на дрібне викрадення чужого майна.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення дрібного викрадення чужого майна ОСОБА_1 .

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Ю.В. Ткаченко