ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2022 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою Качайло Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 гривень судового збору.

Відповідно до постанови, - 10 жовтня 2021 року близько 09 год. 45 хв. у м. Ужгород по вул. Баб`яка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на відеозапис на підставі ч. 2 ст. 266 КУпАП..

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, встановити факти порушення законодавства України представниками органу ініціатора адміністративного провадження та їх неврахування судом першої інстанції, а також недотримання цим судом норм матеріального і процесуального права, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був помилково складений працівниками поліції стосовно не тієї фізичної особи, а саме стосовно ОСОБА_1 замість ОСОБА_3 , тим самим порушивши норми матеріального і процесуального права. Також вказує, що судом першої інстанції не було з`ясовано фактичних обставин справи, оскільки розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, - у судовому засіданні участь не приймав, про факт притягнення його до адміністративної відповідальності він довідався тільки 11.02.2022 року, після оприлюднення 10.02.2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень України постановленого рішення у цій справі. Станом на момент подачі апеляційної скарги вказує, що постанова також не надходила, хоча у реєстрі зазначено, що така надіслана йому судом 09.02.2022 року. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник втретє не з`явилися, будучи належним чином повідомленні про розгляд справи.

На мобільний номер ОСОБА_1 та його захисника було направлено електронне повідомлення про виклик в судове засідання в якому зазначалося час та місце його проведення.

Апеляційний суд бере до уваги те, що про судовий розгляд неодноразово відкладався. При цьому, звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Качайло А.І., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності апелянта чи його представника, апеляційний суд не вбачає.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а підстав для задоволення апеляційної скарги не має з огляду на таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постанова Ужгородського міськрайонного суду від 18.01.2022 року не містить супровідного листа щодо направлення постанови на адресу ОСОБА_1 , хоча в обґрунтуванні пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що у реєстрі міститься інформація про надсилання йому судом такої постанови 09.02.2022 року, зі змістом постанови ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень України 11.02.2022 року, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Доводи апелянта про те, що суд не з`ясував фактичні обставини справи, оскільки справа була розглянута без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, піддаються критичній оцінці, оскільки як вбачається з матеріалів справи апелянт у судове засідання не з`являвся, його представник також подавав клопотання про відкладення засідання з різних причин, на підставі чого можна погодитися з висновком суду першої інстанції, що такі дії слід розцінювати як затягування розгляду даної справи. Крім того, апелянтом не було подано жодних документів, які посвідчують його особу для можливості співставлення з особою, стосовно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення і яка зображена на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

Отже, порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 518017 від 10.10.2021 року, - 10 жовтня 2021 року близько 09 год. 45 хв. у м. Ужгород по вул. Баб`яка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження в установленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на відеозапис на підставі ч.2 ст. 266 КУпАП.

Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення ним на зберігання транспортного засобу марки «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_2 , за адресою м. Ужгород, вул. Бабяка, 15 В (а.с.3).

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії EAO № 4883974 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч.1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 518017 від 10.10.2021 року, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; - відеозаписом події DVD-R, з якого вбачається, що огляд/відмова від проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

Так з відеозапису камери працівника поліції видно, що ОСОБА_1 керував автомобілем «VolkswagenPassat», номерний знак НОМЕР_1 , позаду нього їхав поліцейський автомобіль. Після зупинки ОСОБА_1 на всі пропозиції працівника поліції щодо проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я реагував нецензурною лайкою та категорично відмовлявся.

Тому такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про не встановлення працівниками поліції фактичної особи правопорушника, що призвело до безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки як видно з відеозапису камери працівника поліції підтверджується факт верифікації особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за допомогою посвідчення водія НОМЕР_3 , що відповідно до ч.1 п. 2 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.

Тому підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити Качайло Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу Качайло Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага