Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1523/21 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Руденко М.М., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гарбузюка О.О. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «Данілевич»,

в с т а н о в и в :

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до постанови, 29.11.2021 року о 02:06 год. на а/д Печанівка-Любар 18 км., гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ - DAEWOO SENS, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (хитка хода, запах алкоголю з ротової порожнини).

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативну бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду захисником Гарбузюком О.О. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та прийняття нової постанови про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, докази цього факту в матеріалах справи відсутні.

Вказує, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП. Під час складання протоколу працівник поліції порушив вимоги ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі не вказав документ, за допомогою якого було встановлено особу. В даному протоколі відсутні дані про відсторонення водія від керування транспортним засобом, про тимчасове затримання транспортного засобу та про результати огляду.

Також, зазначає, що в матеріалах справи, відсутня копія направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

На його думку відеозапис є неповним, містить фрагменти, він, як копія не засвідчений електронним цифровим підписом, а тому не є допустимим та належним доказом.

Заслухавши пояснення захисника та ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано обставини відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №944302 від 29.11.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 31 травня 2022 року було скасовано постанову серії БАА №944302 від 29.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху щодо ОСОБА_1 винесену інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Поліщуком Олександром Петровичем.

Разом з тим прийняте судове рішення не спростовує висновків суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився пройти огляд.

Як вбачається з рішення суду від 31 травня 2022 року підставою для скасування постанови винесеної інспектором СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Поліщуком О.П. стало те, що на відеозаписах не зафіксовано порушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а зокрема суд зазначив: не зафіксовано рух автомобіля перед здійсненням повороту, а тому суд не може встановити вказану обставину. Також на відеозаписах не зафіксовано, чи дійсно пасок безпеки був заведений за сидіння водія та водій не користувався ним під час руху, чи повідомляв ОСОБА_1 про те, що у нього відсутній вогнегасник та аптечка, чи повідомляв він про відсутність реєстраційних документів та права на керування транспортним засобом.

Обставини про які вказує сторона захисту, а саме, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу суд у своїх висновках не встановив і такими обставинами своє рішення не обгрунтовував.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував транспортним засобом.

З відеозапису здійсненого працівниками поліції вбачається, що ОСОБА_1 , на прямі запитання поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП. Йому надавалася можливість надати письмові пояснення та в разі заперечення обставин викладених у протоколі, в тому числі заперечення факту керування транспортним засобом, він міг це вказати у своїх поясненнях чого не зробив.

Разом з тим, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 при розмові з працівниками поліції визнає, що вживав алкоголь та сів за кермо, оскільки посварився з батьками.

Зазначені докази, які на думку апеляційного суду є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам зазначеним у ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Що стосується інших доводів а саме, що наданий відеозапис не є безперервним, не посвідчений електронним підписом, а тому не може бути належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то вони на думку апеляційного суду є безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що на ньому з достатньою повнотою та об`єктивно зафіксовано обставини правопорушення, намір водія втекти, повідомлення йому про ознаки сп`яніння та пропозицію водію пройти медичний огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі, роз`яснено наслідки відмови, відмову водія від огляду, роз`яснення прав особи та зафіксовано складання протоколу про правопорушення.

Вказаний відеозапис не містить ознак підробки, він долучений до протоколу як доказ про що є відповідна відмітка у протоколі, а тому він будь-яких сумнівів у апеляційного суду не викликає.

На переконання апеляційного суду протокол про адміністративне правопорушення складений компетентною особою, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів працівником поліції дотримано вимог ст. 266 КУпАП України.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Гарбузюка Олександра Олександровича залишити без задоволення, а постанову Любарського районного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук