Справа № 676/2886/22
Номер провадження 3/676/1478/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мерінової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №166018 від 20 червня 2022 року, складеного поліцейським СРПП ВП №1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Батінським В.Ю., ОСОБА_1 20 червня 2022 року о 23 год. 40 хв. в с.Врублівці по вул.Сонячна,6 керував автомобілем «Опель Зафіра», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги підпункту пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідка, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 20 червня 2022 року гостював у своєї куми ОСОБА_2 по вул.Сонячна,6 в с.Врублівці Кам`янець-Поділсьького району Хмельницької області, куди приїхав на своєму автомобілі «Опель Зафіра», номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї зазначеного домоволодіння. Оскільки в автомобілі гучно лунала музика, сусіди повідомили про це в поліцію. Близько 23 год. 30 хв. він сів у салон автомобіля щоб зменшити гучність музики. Саме в цей час на подвір`я зайшли поліцейські та пред`явили вимогу надати їм документи на автомобіль та посвідчення водія. Через те, що поліцейські без будь-якого дозволу зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_2 , то між ним та ОСОБА_2 з однієї сторони та працівниками поліції з іншої виникла словесна суперечка. Під час зазначеної суперечки поліцейські звинуватили його в тому, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Dragar Alcotest 6810» або в медичному закладі, проти чого він, будучи на емоціях, спочатку відмовився. Проте, перед тим, як поліцейські уже хотіли складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, погодився та наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, оскільки не довіряв наявному у поліцейських спеціальному технічному засобу газоаналізатору «Dragar Alcotest 6810». Проте, поліцейські відмовилися доставляти його в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду, мотивуючи тим, що вони уже розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, хоча це не відповідало дійсності, та все ж тики склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 ствердив, що не вживав того дня алкогольних напоїв та категорично заперечив ту обставину, що у нього були ознаки алкогольного сп`яніння, а також і ту обставину, що керував автомобілем. Крім того повідомив, що поліцейські усе їх спілкування фіксували на мобільний телефон, в тому числі і той момент коли він наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, проте поліцейські йому у цьому відмовили, проте ця частина спілкування на долученому поліцейськими до матеріалів справи відеозаписі відсутня.

Свідок сторони захисту очевидець події ОСОБА_2 у судовому засіданні в деталях підтвердила пояснення ОСОБА_1 , давши аналогічні останньому пояснення.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху (надалі за текстом - ПДР) особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст.ст. 8, 9 цього Кодексу).

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тому, через суворість санкції цієї статті її слід відносити до фактично кримінальних правопорушень з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане підтверджується рішеннями ЄСПЛ «Гурепка проти України» та «Лучанінова проти України», які в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими до застосуванню судами України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, а тому виходячи з презумпції невинуватості, його вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються наконституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському СРПП ВП №1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Батінському В.Ю., оскільки він порушив провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №166018 від 20 червня 2022 року, складеного поліцейським СРПП ВП №1 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Батінським В.Ю., ОСОБА_1 20 червня 2022 року о 23 год. 40 хв. в с.Врублівці по вул.Сонячна,6 керував автомобілем «Опель Зафіра», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, чим порушив вимоги підпункту пункту 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке ставиться в вину ОСОБА_1 , серед іншого, передбачає встановлення не лише факту відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але й керування транспортним засобом.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, вважається закінченим з моменту руху транспортного засобу.

Єдиним законом, який регулює порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є КУпАП, статтею 266 якого врегульовано питання «Відсторонення осіб від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Аналогічна норма містяться в пунктах 1, 2, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року№1452/735 від 09.11.2015 року, в п. 1 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, а також в пунктах 2, 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103.

Частини 2 та 3 статті 266 КУпАП визначають, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Звідси слідує, що поліцейський ОСОБА_3 , на якого в даній конкретній справі покладений обов`язок щодо збирання доказів, повинен був зібрати докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, і лише у випадку підтвердження цієї обставини повинен був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі його незгоди з результатом огляду чи його відмови проходити такий огляд на місці зупинки, поліцейський зобов`язаний був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, яким є Комунальне некомерційне підприємство «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради. Окрім цього, поліцейський ОСОБА_3 ,.

З наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та свідка очевидця події ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 через конфлікт із поліцейськими, будучи на емоціях, дійсно спочатку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Dragar Alcotest 6810» або в медичному закладі. Проте, перед тим, як поліцейські уже хотіли складати стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення, погодився та наполягав на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, оскільки не довіряв наявному у поліцейських спеціальному технічному засобу газоаналізатору «Dragar Alcotest 6810». Проте, поліцейські відмовилися доставляти його в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду, мотивуючи тим, що вони уже розпочали процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, хоча це не відповідало дійсності. Крім того, з наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та свідка очевидця події ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише сів у салон автомобіля, який знаходився на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_2 , щоб зменшити гучність музики, а також і те, що поліцейські усе фіксували на свій мобільний телефон.

Зазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідка сторони захисту органом, який порушив провадження у справі, будь-якими належними, допустимими та достатніми доказами не спростовані.

Єдиним зібраним поліцейським Батінським В.Ю. та долученим до матеріалів справи доказом на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 20 червня 2022 року о 23 год. 40 хв. в с.Врублівці по вул.Сонячна,6 керував автомобілем «Опель Зафіра», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі, є долучений цим поліцейським відеозапис, якій здійснювався на мобільний телефон поліцейських.

Разом із тим, зазначений відеозапис, як доказ, визнається судом недопустимим доказом з огляду на наступне.

Так, інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Таким чином, наданий поліцейськими із власного мобільного телефону відеозапис не може бути належним доказом у справі. При цьому останні не були позбавлені можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористалися.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували на ті обставини, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився відповідно до встановленого порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений вст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Черепахін В.О