Справа № 563/435/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2022 до Брусилівського районного суду Житомирської області з Корецького районного суду Рівненської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.04.2022 серії ОБ № 090420, 05.04.2022 о 23 годині 10 хвилин на а/д Брусилів-Морозівка +100 м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Kadett д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 5 від 05.04.2022, результат огляду становить 1,0 ‰, огляд проводився в КНП «Брусилівська лікарня» за допомогою газоаналізатора «Алконт 01СУ». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9-а ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав, пояснив, що 05.04.2022 він дійсно був в стані алкогольного сп`яніння однак не керував при цьому автомобілем. Вказав, що того дня погодився завезти на блокпост свого приятеля, ОСОБА_2 , коли туди приїхали, ОСОБА_1 вирішив там же заночувати та вживали алкоголь. Потім на блокпост приїхали військові, які побачили, що ОСОБА_1 та його приятель вжили алкоголь і викликали працівників поліції. Після цього, ОСОБА_1 забрали в райвідділ, а приятеля зняли з блокпосту, нині він служить та не може з`явитись до суду. Вказав, що при оформленні матеріалів підписував документи, бо був п`яний та не хотів підставляти знайомих на блокпосту через розпиття там алкоголю.

Захисник адвокат Штундюк О.А., в судовому засіданні вказав на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні підтвердження факту керування авто ОСОБА_1 , чим мали бути або покази свідків, або відео фіксація.

В судове засідання 20.07.2022 ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, останній звернувся з заявою про розгляд справи без їх участі.

Свідок поліцейський ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що того дня в поліцію зателефонували з блок-посту з повідомленням про те, що зупинили особу, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Коли приїхали на блок-пост побачили автомобіль в якому сидів водій від якого було чути запах алкоголю. Останнього забрали до відділку потім завезли в лікарню на освідування. Вказав, що покази свідків не відбирались, так як вони не бажали їх давати.

20.07.2022 суду надано письмові пояснення свідка ОСОБА_2 в яких зазначено, зокрема, що 05.04.2022 ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 приїхали на блок-пост для чергування останнім, після чого, щоб зігрітися вжити алкоголь. Після того, на блокпосту викликали працівників поліції, які забрали ОСОБА_1 , а сам ОСОБА_2 пішов пішки додому.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно п.2.9 «а» Пункт 2.9-а Правил дорожнього руху України передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту ПДР України, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Порядок № 1452/735).

Відповідно до п. п. 6 п. 1 Порядку, огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.1 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року N 1395 (далі Інструкція № 1395), до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Частиною 3 ст.62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно судової практики ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд зауважує наступне.

З положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, Інструкції № 1395, Порядку № 1452/735 та Правил дорожнього руху, суб`єктом вчинення інкримінованого ОСОБА_1 даного правопорушення є саме водій транспортного засобу.

Однак, в порушення наведених вище вимог законодавства, матеріали справи не містять жодних доказів керування 05.04.2022 ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, у справі відсутні докази факту зупинки поліцейським автомобіля яким керував ОСОБА_1 , не додано письмових пояснень членів тероборони, які б підтвердили факт зупинки авто під керуванням ОСОБА_1 на блокпості та наявність ознак сп`яніння у останнього, або які б будь яким чином спростували його покази про вжиття алкоголю вже на блокпосту разом з ОСОБА_4 після припинення керування авто, чи інші докази, які б взагалі підтверджували факт зупинки автомобіля 05.04.2022, матеріали справи не містять і фото-відеофіксації події, що б підтверджували саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом до вжиття алкоголю. Не зазначені вказані докази і в протоколі про адмінправопорушення.

При цьому, згідно доданого відеозапису, огляд на стан сп`яніння газоаналізатором «Драгер», з результатами якого ОСОБА_1 не погодився, проводився не на місці зупинки, а вже в райвідділку поліції. Також, на відеозаписі ОСОБА_1 плутається в назві транспортного засобу, яким керував, не повністю розуміє процедури, яку проходить, що саме по собі ставить під обгрунтований сумнів його пояснення, записані в протоколі та його підписи в матеріалах справи.

В свою чергу, пояснення свідка ОСОБА_4 та самого ОСОБА_1 щодо часу вжиття алкоголю є послідовними та вони спростовують відомості, зазначені в протоколі про адмінправопорушення.

Отже, додані до справи докази на підтвердження перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння 05.04.2022 одночасно не доводять факт керування ним транспортним засобом до вживання алкоголю.

Таким чином, в ході розгляду справи на підставі сукупності наданих суду доказів не було доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його покази щодо вжиття алкоголю після керування та зупинки авто жодним чином не спростовані.

Суд зауважує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р. та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, в зв`язку з чим клопотання захисника суд визнає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 40-1, 33, 35, 36, 122-4, 124, ч.1 ст.130, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.