Провадження № 33/801/369/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційні скарги адвоката Чорної Ольги Михайлівни, подані від імені ОСОБА_1 , на постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою та частиною четвертою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У постанові суду зазначено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №534995, 18.12.2021 о 07 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Пирогова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «LAND ROVER», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу при безперервній відеофіксації на портативні нагрудні камери поліцейських, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Чорна О. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, винесення його за неповного дослідження обставин справи, просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року скасувати та закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до обставин справи 18.12.2021 ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які діяли провокаційно та безпідставно почали вимагати у нього перевірку документів, зазначивши про наявність у нього ознак сп`яніння, чим порушили ряд нормативно правових актів, а тому він відмовився виконувати незаконну вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки йому не було роз`яснено причини зупинки, причини перевірки документів, не роз`яснено як та в який спосіб буде здійснено огляд на стан сп`яніння, де буде здійснено такий огляд, не надано направлення на здійснення огляду в медичному закладі. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не навів мотивів за яких він не взяв до уваги його пояснення в судовому засіданні та обставини наведенні в клопотанні про закриття провадження, в той час як вони доводять ту обставину, що у працівників поліції взагалі не виникало право на огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Так, з наявного у справі відеозапису вбачається, що підставою для зупинки ОСОБА_1 є нібито причетність водія до ДТП. В подальшому працівниками поліції було зазначено, що підставою для зупинки є вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Однак, за відсутності факту ДТП, до якої міг бути причетний ОСОБА_1 , поліцейський, провокуючи водія, безпідставно і самоправно, в порушення вимог ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України, почав вимагати у водія пред`явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України. Крім того, приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було з`ясовано ким і в який спосіб у ОСОБА_1 встановлювались ознаки сп`яніння. Місцевий суд обмежився виключно дублюванням протоколу та посиланням на наявний у справі відеозапис. Отже вважає, що встановлення ознак стану сп`яніння взагалі не проводилось, як самим поліцейським, так і в присутності свідків, а тому у поліцейського були відсутні підстави для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Вказує, що за відсутності залучених працівником поліції свідків, припущення щодо наявності у нього запаху алкоголю з порожнини рота є недоведеним, адже перевірити таку ознаку через відеозапис неможливо, тому огляд проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП вважається недійсним. Натомість суд першої інстанції проігнорував ту обставину, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а протокол про адміністративне правопорушення з зазначенням ознак сп`яніння і дій водія щодо ухилення від огляду складений без присутності двох свідків. За наведених обставин вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Також вирішено питання про стягнення судового збору.

У цій постанові суду вказано, що згідно з протоколом серії ДПР 18 № 009149 від 18.12.2021 встановлено, що 18.12.2021 о 05 год 35 хв в м. Вінниці по проспекту Юності, 43А, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме пиво «Corona Extra» з вмістом алкоголю 4,6 % після зупинки на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 є) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із цією постановою суду, адвокат Чорна О. М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року та закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною четвертої статті 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказана апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на норму частини четвертої статті 130 КУпАП. На думку апелянта, поза увагою місцевого суду залишився той факт, що диспозиція цієї норми закону є бланкетною і вона лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (Правила дорожнього руху України). Так, відповідно до п. 2.10 є) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів. Виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Судом першої інстанції проігнорована та обставина, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказане неправильне посилання на конкретну норму закону, тобто пункт п. 2.10 є) ПДР України, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності. У протоколі не зазначено суті правопорушення, а саме: не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП. Місцевий суд приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не навів мотивів за яких взяв до уваги вказаний протокол, в той час як викладена в ньому суть порушення, зокрема пункт п. 2.10 є) ПДР, суперечать доказам наявним в матеріалах справи, зокрема відеозапису із нагрудної камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що підставою зупинки транспортного засобу, які назвали працівники поліції було повідомлення про те, що ОСОБА_1 нібито знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, а не факт вчинення ДТП. За наявності наведених вище обставин, суд першої інстанції, залишив невстановленою ту обставину чи дійсно ОСОБА_1 вчинив ДТП, тобто не відобразив у постанові дійсні підстави зупинки транспортного засобу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Чорна О. М. підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що його зупинили працівники поліції у зв`язку з надходженням повідомлення про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, на що він пред`явив працівникам поліції оперативний талон. У нього не вимагали посвідчення водія, або документи на машину, а лише дискутували і встановлювали - чи мають вони право зупиняти його транспортний засіб. При цьому ніхто з працівників поліції не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння або про необхідність проходження такого огляду, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер. При цьому він сам звертався до них з проханням визначитися з якимись діями, а через півтори години бездіяльності ОСОБА_1 повідомив, що оскільки вони не вчиняють ніяких дій, він закриває машину і викликає драйвер. Після такого рішення ОСОБА_1 при працівниках поліції відкрив багажник і відкрив пляшку пива 0,33 мл. Вже після того як він почав пити, до нього підбіг працівник поліції і повідомив, що він не повинен пити, оскільки ще не пройшов освідування. Про вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди також не з`ясовувалося питання. Проте, що він може бути причетний до ДТП йому повідомили пізніше, коли його повторно зупинили працівники поліції.

Захисник Чорна О. М. підтримала доводи апеляційної скарги і зазначила, що ОСОБА_1 не наголошували про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, а лише пропонували чекати, що вбачається з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису. При розгляді в суді першої інстанції справи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП захист зазначав, що працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, або в закладі охорони здоров`я, а лише було запропоновати пройти огляд. Проте суд на це не звернув увагу. Також суд, не об`єднавши справи в одне провадження, про що була подана відповідна заява захистом, посилався в рішенні суду на встановлені обставини в іншій справі, яка ще не розглядалася судом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Чорної О. М., які підтримали подані апеляційні скарги та просять їх задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційних скарг, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваних постанов про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1, 3 ст. 130 КУпАП не дотримано вимоги ст. 36 КУпАП та при одночасному розгляді 26 квітня 2022 року справ про адміністративне правопорушення № 127/35437/21 та 127/35439/21 до ОСОБА_1 за ч. 1 і ч. 3 ст.130 КУпАП застосовано два адміністративних стягнення, по кожній із справ окремо, у той час як мало бути застосовано одне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року у справах про адміністративне правопорушення № 127/35437/21 та 127/35439/21 відносно ОСОБА_1 підлягають скасуванню, як незаконні та приведенню вище зазначених справ у відповідність згідно вимог ст. 36 КУпАП.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №5349995 від 18.12.2021, 18.12.2021 о 07 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Пирогова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «LAND ROVER», д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу при безперервній відеофіксації на портативні нагрудні камери поліцейських, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Від надання пояснень по суті інкримінованого правопорушення і з приводу складеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився згідно ст. 63 Конституції України, будь-яких зауважень при цьому не зазначив.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

За змістом п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також пунктами 6, 7 розділу X «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З наведеного слідує висновок, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи слідує, що відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння зафіксовано інспектором взводу 1 роти 2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Голубом Д. О. на спеціальний технічний засіб у відповідності до положень КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП.

З відеозапису, що міститься в матеріалах справи та який було прийнято до уваги судом першої інстанції, вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився та вказану вимогу не виконав, тому з урахуванням наведених вище обставин, працівниками поліції було зроблено обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

У даному випадку суд звертає увагу, що відповідно до положень пунктів 1.3 та 2.5 ПДР України водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №5349995 від 18.12.2021, наявним в матеріалах справи відеозаписом, що узгоджуються між собою та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Із вищевказаного відеозапису слідує, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції через напіввідчинене вікно, на пряму пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, останній відмовився.

При цьому, працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від освідування.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було залучено двох свідків не заслуговують на увагу, оскільки як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Як встановлено судом, працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 було застосовано технічні засоби відеозапису, який долучено до матеріалів справи, а відтак залучення двох свідків у даному випадку не було обов`язковим.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на недоліки оформлення адміністративних матеріалів, зокрема, відсутності направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, то такі посилання не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, а саме факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та не можуть слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи представника скаржника про те, що ОСОБА_1 відмовився виконувати незаконну вимогу працівника поліції, оскільки йому не було роз`яснено причину зупинки, причину перевірки документів, не було роз`яснено як та в який спосіб буде здійснено огляд на стан сп`яніння, а також де буде його проведено спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було повідомлено правопорушника як про причину зупинки, так і про можливість проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Не заслуговують на увагу доводи захисту про те, що працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, або в закладі охорони здоров`я, а лише було запропоновати пройти огляд, оскільки зазначене спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом. Судом встановлено, що працівник поліції роз`яснив порядок проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також роз`яснив можливість проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, та на пропозицію проходження такого огляду, ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від його проходження.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а саме факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог статті 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу, приходить до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень, буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Крім того, суд визнав винним ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що 18.12.2021 о 05 год 35 хв в м. Вінниці по проспекту Юності, 43А, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме пиво «Corona Extra» з вмістом алкоголю 4,6 % після зупинки на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 є) ПДР України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 266 КУпАП - направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, а огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, саме працівники поліції визначають необхідність проведення такого огляду за наявності встановлених ознак сп`яніння, що є підставою для його проведення. Разом з тим, у разі виникнення таких підстав, закон покладає обов`язок працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, як того вимагає процедура проходження такого огляду.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, який був досліджений апеляційним судом під час розгляду справи встановлено, що від часу зупинки транспортного засобу під управлінням ОСОБА_1 о 04:40 год. до вживання останнім пива «Corona Extra» о 05:24 год. водієві не було повідомлено про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не було запропоновано пройти такий огляд.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази того, що водію було запропоновано поліцейським пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, як того вимагає встановлений порядок.

Крім того, за ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за порушення Правил дорожнього руху.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють вказані правила.

Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 009149 ОСОБА_1 порушив вимоги п. п 2.10 є) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Проте матеріали адміністративної справи не містять даних про причетність ОСОБА_1 до будь якої дорожньо-транспортної пригоди, а тому відсутні підстави для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про його участь в ДТП.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа "Озтюрк проти Німеччини" рішення від 21.02.1984 року, "Маліге проти Франції " рішення від 23.09.1998 року, "Гурепко проти України" від 08.04.2010 року).

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Обставини, які зазначені посадовими особами, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи наведене, при накладенні адміністративного стягнення відсутні підстави для застосуванні вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Чорної Ольги Михайлівни, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на користь держави.

Апеляційну скаргу адвоката Чорної Ольги Михайлівни, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко