ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/500/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.6 ст. 470 МК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

представника митниці - Тиндика М.В.,

захисника - Кандиби Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Кандиби Т.О. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.6 ст.470 МК України, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савинці Богодухівського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 000 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 07.11.2017 гр. ОСОБА_1 було ввезено в зоні діяльності Харківської митниці ДФС на митну територію України транспортний засіб «LADA 21074»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації Російська Федерація), в митному режимі «транзит». Вказаний автомобіль за межі території України в передбачений законодавством термін вивезено не було.

Згідно з вимогами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень встановлено 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб). Проте, у визначений строк до 17.11.2017 року вказаний транспортний засіб не був вивезений за межі митної території України.

У визначений термін громадянин України ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС не з`явився, документів, що підтверджують факт вивезення транспортного засобу, аварії або настання дії обставин непереборної сили, не надав; вищевказаний автомобіль у встановлений статтею 95 Митного кодексу України не вивезено.

Таким чином, в діях гр-на ОСОБА_1 було виявлено ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу особистого користування більше, ніж на тридцять діб.

В своїй апеляційній скарзі, з урахуванням доповнених доводів, захисник Кандиба Т.О. просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку накладення стягнення за порушення митних правил, передбачених ст.467 Митного кодексу України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на час скоєнні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення діяла інша, більш м`яка, санкція статті 470 МК України, а суд не взяв цього до уваги. Також, апелянт зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.467 МК України, на день подання документів до суду та на день розгляду справи в суді сплинув строк притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК України, оскільки днем виявлення правопорушення є 29.01.2020 року, а тому суддя ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Крім того, захисник Кандиба Т.О. просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав, копію оскаржуваної постанови отримав 10.12.2020 року, після чого вирішив звернутися до професіонального захисника, що на її думку, свідчит про наявність об`єктивних поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судової постанови.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя шляхом реалізації прав на оскарження судового рішення та доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною захисника Кандиба Т.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.80).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Кандиба Т.О. повідомила, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги та просила розглянути її апеляційну скаргу без його участі.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник митниці Тиндик М.В. не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги захисника Кандиби Т.О. без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст.268 та 294 КУпАП та ст.ст. 498, 526 МК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проеведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 , однак з обов`язковою участю апелянта - захисника Катріч М.М., в межах доводів та вимоги поданої апеляційної скарги та з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Кандиби Т.О., яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, заперечення представника митниці Тиндика М.В., який вважав оскаржувану судову постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника Кандиба Т.О. підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення митних правил.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої захисником Кандиба Т.О. апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Зокрема, згідно відомостей висновку виконуючого обов`язки начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Нікулеску М. (а.с. 1-3) та протоколу про порушення митних правил №0230/80700/20 від 13.02.2020 року (а.с. 4), 07.11.2017 гр. ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України через МАПП «Гоптівка-Нехотєєвка» Харківської митниці ДФС транспортний засіб «LADA 21074»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації Російська Федерація) з метою транзиту. Вказаний автомобіль за межі території України в передбачений законодавством термін вивезено не було. У зв`язку з відсутністю інформації щодо вивезення за межі митної території України вищезазначеного транспортного засобу особистого користування, заведення справи про порушення митних правил або звернень особи з приводу аварії або дії обставин непереборної сили у відношенні вищевказаного транспортного засобу, ввезеного в митному режимі «транзит», листом Слобожанської митниці Держмитслужби від 29.01.2020 № 7.14-28-04-7.14-28-04-01/7.14-28-04-12/107 громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано з`явитися до Слобожанської митниці Держмитслужби для надання пояснень стосовно порушення терміну транзитного перевезення, який встановлено статтею 95 Митного кодексу України, але ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби не з`явився, документів, що підтверджують факт вивезення транспортного засобу, аварії або настання дії обставин непереборної сили, не надав; вищевказаний автомобіль у встановлений статтею 95 Митного кодексу України не вивіз.

Відповідно до відомостей доповідної записки головного державного інспектора відділу митного оформлення «Гоптівка» митного поста «Магістральний» Слобожанської митниці Держмитслужби Тарасова А.В. (арк. 22-23), а також відповідно до відомостей журналу пункту пропуску, 07.11.2017 року о 16 год. 32 хв. гр. України ОСОБА_1 був ввезений на митну територію України через МАПП « Гоптівка-Нехотєєвка » Харківської митниці ДФС транспортний засіб «LADA 21074»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації Російська Федерація), в режимі «транзит», з оформленням митної декларації та кінцевим терміном вивезення 17.11.2017 року включно.

Відповідно до відомостей копії митної декларації (арк. 9-10), вбачається, що ОСОБА_1 07.11.2017 року власноручно заповнив декларацію та подав її митному органу. В цій декларації він власноручно зазначив, що зі змістом статей 4 (п.60), 90-95, 381, 470, 483, 485 МК України ознайомлений. Зобов`язався вивезти автомобіль у строк встановлений законодавством України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Кандиба Т.О. не оспорювала та не надала будь-яких фактичних відомостей щодо спростування факту заповнення саме ОСОБА_1 митної декларації.

Належить взяти до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку, передбаченому чинним законодавством, зокрема в порядку КАС України, а також до керівництва працівників митниці, які складали матеріали про порушення митних правил, ОСОБА_1 не оскаржувалися, а тому у суду апеляційної інстанції не має процесуальної можливості ставити під сумнів відомості, що зазначені в протоколі про порушення митних правил №0230/80700/20 від 13.02.2020 року.

Факт митного правопорушення також підтверджується відомостями, що містяться у витязі з ЄАІС ДФС України та витязі з АСМО «Інспектор».

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_1 07.11.2017 року був ввезений на митну територію України через МАПП «Гоптівка-Нехотєєвка» Харківської митниці ДФС транспортний засіб «LADA 21074»,VIN: НОМЕР_1 , державний реєстраційний знак НОМЕР_2 (країна реєстрації Російська Федерація) з метою транзиту та всупереч вимогам ч.6 ст. 470 МК України не вивіз за межі митної території України цей транспортний засіб, хоча повинен був його вивезти та був обізнаний про цей обов`язок.

Щодо вимоги апеляційної скарги про закриття справи про порушення митних правил, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно достатті 522цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Порушення ОСОБА_1 встановленого статтею 95 МК України строку транзитного перевезення, за що встановлена відповідальність за ч.6 ст. 470 МК України митницею встановлено 13.02.2020 року, внаслідок чого було складено протокол про порушення митних правил №0230/80700/20 від 13.02.2020 року.

12.08.2020 року справа про порушення митних правил надійшла до Київського районного суду м. Харкова, того ж дня її зареєстровано, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи та визначено склад суду (а.с.38, 39).

За таких обставин 12.08.2020 року відбулось зупинення строку накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил відповідно до ч.1 ст.467 МК України.

Таким чином, апеляційний суд не може погодитись з доводами захисника Кандиби Т.О. про збіг строків, визначених ст. 456 МК України, оскільки згідно чинного законодавства на працівників митниці не покладено обов`язку щодо терміну виявлення правопорушення, а лише зазначено про момент виявлення факту правопорушення, а моментом виявлення правопорушення, в даному випадку, є саме дата складання протоколу про порушення митних правил №0230/80700/20 від 13.02.2020 року.

За вказаних обставин, підстав для закриття про провадження у справі про порушення митних правил на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.467 МК України, апеляційний суд не вбачає.

Разом з цим, на момент ввезення транспортного засобу, а саме: 07.11.2017 року, ст.470 МК України, в редакції яка була чинною на той час, передбачала відповідальність, зокрема, за перевищення встановленого статтею 95МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення. Та зазначена норма закону, на час виникнення зобов`язання щодо вивезення автомобіля, складалась із трьох частин та санкція будь-якої із них в тій редакції була більш м`якою, ніж санкція ч.6 ст.470МК України у діючій редакції.

Законом України№2612-VIIвід 08листопада 2018року внесено зміни до ст.470 МК України, яка наразі містить 6 частин. Відповідно до Закону України №2725-VIII від 16 травня 2019 року, редакція ч.6 ст.470МК України набула чинності лише 22 серпня 2019 року.

Диспозицією ч.6 ст.470МК України встановлена відповідальність за перевищення встановлених статтею 95цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Згідно санкції ч.6 ст. 470 МК України за вчинення цього правопорушення передбачене стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскації таких транспортних засобів.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з положенням ст.3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені МК України, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Строк вивезення транспортного засобу збіг 17.11.2017 року та з 18.11.2017 року почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля, яка тим самим утворює триваюче правопорушення. Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

На момент свого початку протиправна бездіяльність ОСОБА_1 передбачала відповідальність за редакцією ч.3 ст.470 МК України, якою передбачалось стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та яка є більш м`якою за суворістю та є чинною на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції, а тому апеляційний суд вважає за можливе накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. (500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян)

За такихобставин,апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року, в частині накладеного розміру адміністративного стягнення, підлягає зміні та зменшенню адміністративного стягнення до 8500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Кандиби Т.О. задовольнити, поновивши їй процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Кандиби Т.О. задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року у справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України змінити в частині накладення адміністративного стягнення, зменшивши його розмір до 8500 грн.

В решті постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков