ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/612/22 Справа № 199/1983/22 Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Негробова О.В. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Негробова О.В.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2022 року водій ОСОБА_1 16 березня 2022 року о 10.12 год. в м. Дніпрі на перехресті вул.Передової та вул.Полтавське шосе, керуючи транспортним засобом «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 , перетинаючи перехрестя на дозволений (зелений) сигнал світлофора, не надала переваги у русі та допустила зіткнення з автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , на якому були увімкнені маячки синього кольору, спецсигнали, що наближався до перехрестя, в результаті чого автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв наїзд на електроопору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3.2. ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 їхала у відповідності до вимог ПДР України на зелене світло світлофора та вже перебувала на перехресті, коли транспортний засіб під керуванням потерпілого лише під`їжджав до перехрестя. Звертає увагу, що потерпілий, під`їжджаючи до перехрестя, регулювання руху на якому здійснюється світлофором, при цьому маючи намір здійснити проїзд даного перехрестя на червоний сигнал світлофора, чітко бачив дорожню обстановку та те, що транспортні засоби, які перебували на вул.Передовій, вже почали рух. Зазначає, що відповідно до матеріалів справи потерпілий рухався без увімкненого спеціального звукового сигналу, тобто не вжив усіх необхідних та доступних заходів задля безпечної реалізації своєї переваги у русі та забезпечення безпеки дорожнього руху.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутній дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС з дотриманням установлених вимог, щодо встановлення спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв синього кольору на транспортному засобі Форд або відповідної інформації щодо наявності відповідного дозволу. Також вказує, що враховуючи наявні на дорозі перешкоди (забори, вивіски та інші конструктивні елементи), які об`єктивно обмежують видимість місця ДТП з території заправки, показання свідків щодо обставин ДТП є сумнівними.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому положеннями п. 3.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; протоколі огляду місця ДТП зі схемою місця ДТП до нього від 16 березня 2022 року та фототаблицями; поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданими у суді першої інстанції; відеозаписами з місця ДТП, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, а також пояснень потерпілих та судового експерта по справі не вбачається.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 їхала у відповідності до вимог ПДР України на зелене світло світлофора та вже перебувала на перехресті, коли транспортний засіб під керуванням потерпілого лише під`їжджав до перехрестя, має місце, проте не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки як слідує з відеозапису з місця ДТП та пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , до того, як почати рух по перехрестю, ОСОБА_1 зупинилась на червоний сигнал світлофору на цьому перехресті з вул. Полтавське Шосе, по якій із увімкненими проблисковими маячками та звуковою сиреною вже рухався ОСОБА_2 на спецтранспорті «Форд Транзіт» в бік вул. Донецьке Шосе, якого вона мала змогу завчасно побачити та почути, а тому і виконати вимоги п. 3.2 ПДР України.

При цьому факт увімкнення проблискових маячків та звукової сирени на автомобілі під керуванням ОСОБА_2 підтверджується показаннями як самого потерпілого ОСОБА_2 , так свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які безпосередньо в суді першої інстанції вказали на те, що особисто чули звук сирени на спеціальному транспорті перед зіткненням, а також відеозаписом з камери спостереження «Безпечне місто», з якого вбачається, що на транспортному засобі «Форд Транзит», який наближався до перехрестя, були увімкнені проблискові маячки, і це повністю спростовує доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність звукових та світлових спецсигналів на машині під керуванням потерпілого.

Крім того, наявність чи відсутність дозволу, виданого уповноваженим органом МВС з дотриманням установлених вимог, щодо встановлення спеціальних звукових та світлових сигнальних пристроїв синього кольору на транспортному засобі Форд, жодним чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 3.2 ПДР України, відповідно до якого у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Правила дорожнього руху України зобов`язують водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

На переконання апеляційного суду ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці не мала перешкод для того, щоб побачити проблискові маячки спецавтомобіля та почути її спецсирену, тобто фактично не була позбавлена можливості виконати вимоги п. 3.2 ПДР України та надати дорогу спецтранспорту, оскільки вона як водій повинна була бути уважною та стежити за дорожньою обстановкою, а тому відповідні доводи апеляційної скарги захисника не заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту про наявність у ОСОБА_1 обмеженої оглядовості, у зв`язку з чим вона не могла завчасно виявити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Негробова О.В. залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот