КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/1808/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати через порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суддя не з`ясував дійсні обставини справи, надав невірну оцінку наявним у справі доказам та, як наслідок, постановив незаконне рішення про визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення.

За доводами апелянта, вимога працівника поліції одягнути захисну маску була незаконною, оскільки цим самим порушувались її права, визначені в Конституції України. Також не було враховано, на час перебування в громадському транспорті вона прикривала обличчя шаліком.

Крім цього зазначає, що інспектором патрульної поліції не в повній мірі викладено суть адміністративно правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки фабула не конкретизована, в чому полягала злісна непокора законному розпорядженню працівника поліції.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складений в порушення вимог визначених ст.256 КУпАП, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час складання протоколу були відсутні, а їх письмові пояснення не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом із апеляційної скаргою апелянт подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2022 року її апеляційну скаргу повернуто у зв`язку із тим, що вона не містила її підпису. Проте за доводами апелянта, подана апеляційна скарга була нею власноруч підписана та містилась на 11 аркушах, що підтверджується описом вкладення до цінного листа.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження з огляду на те, що в підшитому до матеріалів справи про адміністративне правопорушення конверті міститься одинадцятий аркуш апеляційної скарги ОСОБА_1 з її підписом та опис вкладення до цінного листа (а.с.38), що свідчить про обґрунтованість доводів апелянта, а тому задовольняє подане клопотання та поновлює їй строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка брала участь в судовому засіданні з використання цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber», в яких вона підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнана винуватою у тому, що вона 31.10.2021 року о 10 год. 30 хв., перебуваючи у вестибюлі станції метро «Академмістечко», вчинила злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського, а саме: в грубій форм відмовилась припинити правопорушення та пройти до кімнати поліції, чіпляючись за громадян та споруди метрополітену, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Стаття 185 КУпАП встановлює відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як правильно встановив суддя, викладені в протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №372706 від 31.10.2021 року, який відповідає положенням ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому окрім даних про дату і місце його складання, прізвища, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка склала протокол, відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказано час, місце вчинення правопорушення, його суть та закон про адміністративну відповідальність, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які підтвердили викладені в протоколі обставини, які свідчать про злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

В своїх поясненнях ОСОБА_5 не заперечувала, що дійсно в зазначений у протоколі час перебувала у вестибюлі станції метро без захисної маски, прикриваючи обличчя шаліком. Відмовилась покинути станцію метро, оскільки вже оплатила проїзд. Також на вимогу працівників поліції відмовлялась пройти для складання протоколу, оскільки вважала такі дії незаконними.

Як встановлено судом першої інстанції, при виявленні ОСОБА_5 у вестибюлі станції метро «Академмістечко» під час дії карантину без вдягнених засобів індивідуального захисту працівник поліції ОСОБА_6 неодноразово висловив вимогу одягнути захисну маску або покинути територію станції метро.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується, що ОСОБА_5 в грубій формі відмовилась одягнути захисну маску або покинути територію станції метро, штовхала поліцейського та намагалась пройти на платформу станції.

А тому доводи апелянта, що розпорядження та вимоги працівників поліції були незаконними, а тому не підлягали виконанню, в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

Отже, судом зроблено правильний висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Предметом перевірки суду першої інстанції були і інші доводи, які наводяться апелянтом в поданій апеляційній скарзі, в тому числі щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення висогам ст.256 КУпАП.

За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 гривень, - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз