ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/49/22 Номер провадження 33/814/328/22Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2022 року

провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрито, в зв`язку з відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 020952 від 28.12.2021, складеного інспектором 2 роти 4 БУПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Тодавчічем І. І., 28 грудня 2021 року, об 11 годині, ОСОБА_2 , в м. Полтава, по вул. Київське Шосе, 21, керуючи транспортним засобом RENAULT KANGOO, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - RENAULT), в порушення вимог п. п. 10.1., 10.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), під час перестроювання, не дав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz Actros, д. н. з. НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHMITZ, д. н. з. НОМЕР_3 (далі - Mercedes-Benz), під керуванням водія - ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що 28 грудня 2021 року, об 11 год 03 хв, він, керуючи автомобілем RENAULT, їхав по трасі Київ - Харків у напрямку м. Харкова, рухаючись у крайній лівій полосі, та коли побачив блимаючий зелений сигнал світлофору та почав гальмувати, відчув удар у праву частину його автомобіля транспортним засобом Mercedes-Benz, який рухався позаду, не дотримавшись безпечної дистанції при гальмуванні, що і стало причиною ДТП. За наведених обставин, що свідчать про відсутність складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, просив суд закрити справу щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У своїх поясненнях, інший учасник ДТП ОСОБА_1 , зазначив, що у день та час, зазначені в Протоколі, він, керуючи вантажним автомобілем Mercedes-Benz, рухаючись, по вул. Київське Шосе в напрямку вул. Грушевського, у крайній правій смузі дороги, не змінюючи напрямку руху, коли водій автомобіля RENAULT, який рухався в лівій смузі дороги, почав перестроюватись у праву смугу дороги та, не надавши переваги в русі, скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2022 року скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсності та суперечать матеріалам та обставинам справи. Під час оформлення ДТП працівники поліції вірно визначили, що ОСОБА_2 під час перестроювання не надав дорогу автомобілю, яким керував ОСОБА_1 та рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_2 .

До апеляційної скарги апелянт долучив фотографії з місця ДТП, які, на його думку, суперечать поясненням ОСОБА_2 . Вказує, що на фотографіях чітко видно, що транспортний засіб, яким він керував повністю знаходиться в межах смуги, якою він рухався. ОСОБА_2 рухався в лівій від нього смузі, а він, відповідно, в правій, а не позаду нього. Сліди від зіткнення наявні на транспортних засобах свідчать про зіткнення боковими частинами автомобілів. Таким чином, на думку апелянта, зіткнення відбулося внаслідок недотримання безпечного інтервалу, а не безпечної дистанції при гальмуванні, як вказує ОСОБА_2 .

Вказує, що суд першої інстанції не врахував той факт, що він керував складом транспортних засобів довжиною близько 20 метрів, що об`єктивно не дає можливості вільно маневрувати. Розміщення його ТЗ на проїжджій частині дає підстави вважати, що водій ОСОБА_1 не міг виїхати на смугу руху автомобіля ОСОБА_2 і відразу стати таким чином, як він стоїть безпосередньо після зіткнення в своїй смузі. Вважає, що ОСОБА_2 після зіткнення з метою уникнення відповідальності розмістив свій автомобіль в межах своєї смуги руху.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді вказаної справи. Про винесену 02.02.2022 року постанову йому стало відомо лише 11.05.2022 року, після чого ним 18.05.2022 року подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи. Про оскаржувану постанову він дізнався лише 11.05.2022 року, тому подана ним 18.05.2022 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.12.2021 року, об 11 год. 00 хв. в м. Полтава, по вул. Київське Шосе, 21, відбулася ДТП за участі ОСОБА_2 , водія ТЗ RENAULT KANGOO, д. н. з. НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , водія ТЗ Mercedes-Benz Actros, д. н. з. НОМЕР_2 , з напівпричепом SCHMITZ, д. н. з. НОМЕР_3 . Внаслідок цієї події автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із наявних доказів у справі в сукупності вина ОСОБА_2 не підтверджується. А відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення особи не може гуртуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження в цій справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП потрібно закрити.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 10.1 ПДР встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.3 ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо фактичних обставин справи, а саме того, що 28 грудня 2021 року, об 11 годині, в м. Полтава, по вул. Київське Шосе, 21 відбулося зіткнення транспортних засобів RENAULT KANGOO та Mercedes-Benz Actros, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Доводи апелянта про те, що пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсності та суперечать матеріалам та обставинам справи, під час оформлення ДТП працівники поліції вірно визначили, що ОСОБА_2 під час перестроювання не надав дорогу автомобілю, яким керував ОСОБА_1 та рухався в попутному напрямку, по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_2 , суд залишає поза увагою з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, визначити наявність чи відсутність вини водія ОСОБА_2 , виходячи із вищенаведених доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №020952 від 28.12.2021 року, схеми з місця ДТП, пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , неможливо. Однак, самим скаржником не надано суду належних і достатніх доказів вини ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

А відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення особи не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 14.02.2008 року по справі «Кобець проти України» зазначив, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п.43).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року у справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Аналіз матеріалів справи дає змогу дійти висновку щодо того, що працівниками поліції не дотримано відповідного доказового забезпечення, що, в свою чергу, передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо тлумачення сумнівів доведеності вини ОСОБА_2 на його користь, виходячи із матеріалів, наявних у справі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-яких належних і достатніх доказів на спростування встановлених судом обставин справи ОСОБА_1 до суду не надав. Це притому, що показання обох водіїв мають суб`єктивний характер, о тому самі по собі не можуть бути самостійними достатніми доказами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин