Справа № 242/820/22
Провадження № 3/242/518/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 3 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 176639 від 14.02.2022 року, водій ОСОБА_1 14.02.2022 року о 15 год. 15 хв., в м. Українськ, вул. П. Бігми, буд. 22, керував мото Viper, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). Від продуття газоаналізатору «Драгер» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Дане правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Судом вжито всіх можливих заходів для забезпечення повідомлення особи, в тому числі шляхом публікацій оголошення про виклик на сайті суду.

Разом із тим, рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Оскільки ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся судом, і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також не повідомлено суд про причини неявки, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд прийшов до висновку визнати причину неявки ОСОБА_1 не поважною і розглянув справу за його відсутністю на підставі наявних в справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 відповідають складу адміністративного правопорушення та правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Його вина у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ААБ № 176639 від 14.02.2022 року;

- постановою Селидівського міського суду Донецької області від 07.02.2021 року, яка міститься у ЄДРСР щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом;

- письмовими поясненнями свідків, в присутності яких ОСОБА_1 14.02.2022 року відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, яке ОСОБА_1 отримувати відмовився;

- відеоматеріалом доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт зупинки водія ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши надані доказі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року.

При обранні міри адміністративного стягнення суд звертає увагу, що згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Таким чином, враховуючи обставини скоєного, особу винного суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті без позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу достатньо вплине на ОСОБА_1 та попередить вчинення ним нового правопорушення.

Згідно ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130, 280, 283 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. (р/р: UA0005001, отримувач: Донецьке ГУК/м. Донецьк/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, ЄДРПОУ: 37967785), без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. (р/р: UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримував: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Хацько