Справа №: 307/1559/22
Провадження № 3/307/760/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , працюючої торговим представником "ЛІМО",

встановила:

Згідно протоколу, складеного інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Корнутою П.П. 18 травня 2022 року, ОСОБА_1 9 травня 2022 року о 14 год. по вул. Вайнагія у с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області порушила вимоги пункту 2.10 "а" Правил дорожнього руху, а саме керувала транспортним засобом марки «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , де мало місце зіткнення з транспортним засобом марки «Фіат», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишила місце ДТП, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 винуватою себе не визнала.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із протоколу про адміністративне правопорушення відомо, що ОСОБА_1 9 травня 2022 року о 14 год. по вул. Вайнагія у с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області порушила вимоги пункту 2.10 "а" Правил дорожнього руху, а саме керувала транспортним засобом марки «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , де мало місце зіткнення з транспортним засобом марки «Фіат», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишила місце ДТП ( а.с. 1).

Під час судового розгляду ОСОБА_1 пояснила, що після насатння дорожньо-транспортної пригоди вони з іншим учасником пригоди залишалися на місці, також залишалися і їхні транспортні засоби. На місце пригоди приїхали працівники поліції. Із іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди на місці ДТП вони домовилися про складення європротоколу, однак, через декілька днів між ними виникли суперечності, після чого вона повідомила поліцію про дану дорожньо-транспортну пригоду.

Із відповіді Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області від 07.07.2022 видно, що 16 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце у с. Бедевля Тячівського району Закарпатської області за результатами якої складено адміністративний протокол та скеровано його до суду.

Із дослідженого під час судового розгляду відеозапису із камер відеоспостереження, долученого захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Лукачком І.Й., видно момент, як відбулася вказана дорожньо-транспортна пригода, дії учасників дорожньо-транспортної пригоди після ДТП, а також зафіксовано, що на місце дорожньо-транспортної пригоди прибув наряд поліції на службовому транспортному засобі .

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він та ОСОБА_3 , проїздивши ділянку дороги, на якій здійснювали патрулювання у районі с. Бедевля Тячівського району побачили, що між двома учасниками дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода. Зупинившись на місці пригоди вони виявили два транспортні засоби, один із яких стояв на дорозі, а траснпортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 , від удару відкинуло у паркан. Учасники ДТП залишалися на місці події так само залишалися на місці події і їхні транспортні засоби.

Згідно ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з су`бєктивної сторони правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

З огляду на такі обставини, доказів вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на приховання факту ДТП або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу до протоколу не додано, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас