Справа № 154/1170/22 Провадження №33/802/345/22 Головуючий у 1 інстанції:Пустовойт Т. В.
Категорія:ч.2 ст. 204-1 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря Хитрика Р.О., захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Прояви Ірини Василівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не працює визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 02.05.2022р. о 17 год 30 хв., на території Волинської області, Володимир-Волинського району, Устилузької ОТГ на напрямку Русів(Україна)- Зосін(Польща) в 150м від державного кордону, в 11000 м від відділу прикордонної служби «Амбуків» навпроти прикордонного знаку №895 прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» намагався незаконно перетнути державний кордон України до Республіки Польща поза пунктом пропуску через державний кордон України, чим вчинив порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважає постанову місцевого суду необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а її висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Місцевим судом надано невірну оцінку доказам у справі.

В обґрунтування зазначених доводів наводить те, що судом не було з`ясовано дійсних причин його перебування у вказаному місці поблизу меж державного кордону. Будь-якого підтвердження намагання перетнути ним державний кордон шляхом порушення контрольно-слідової смуги чи подолання загороджувального паркану з метою втекти в тил України у справі немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, яка апеляційна скаргу підтримала та просила її задовольнити, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні статті 9 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень передбачених цією статтею.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 237743 від 02 травня 2022 року, ОСОБА_1 , цього ж дня о 17:30 год. здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща в районі прикордонного знаку №895 на напрямку Русів(Україна)- Зосін(Польща) в 150м від державного кордону, в 11000 м від відділу прикордонної служби «Амбуків», у складі групи осіб, разом із громадянином України.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджуються й рапортами інспекторів прикордонної служби, поясненнями, довідкою щодо проведення первинного опитування затриманого громадянина України ОСОБА_1 , а також показаннями помічника начальника відділу прикордонної служби з адміністративно-юрисдикційної діяльності ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції.

Вищенаведені докази, є належними й допустимими, оскільки зібрані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено.

Поряд з цим, жодного доказу, який би піддавав сумніву достовірність складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , обставин які викладені в ньому, а також в рапортах не надано.

Посилання апелянта, що жодними доказами не зафіксовано факту перетину державного кордону, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, суд визнає як непереконливі. Відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає як за перетин державного кордону, так і за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Висунуте ОСОБА_1 обвинувачення за відповідним протоколом, як спроба перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб повністю охоплюється диспозицією ч.2 ст. 204-1 КУпАП, і доведене матеріалами провадження.

Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в апеляційній скарзі та письмових поясненнях щодо заперечення своєї вини, суд апеляційної інстанції сприймає як намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки належних, достатніх і допустимих доказів щодо спростування обставин, які встановлені місцевим та перевірені апеляційним судом матеріали справи не містять, як і не надано таких до апеляційної скарги.

Посилання апеляційної скарги про те що суд попередньої інстанції не встановив обставини, які мають значення для правильного розгляду справи не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваному рішенні суду з наданням належної оцінки кожному наявному доказу в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та затримання ОСОБА_1 було порушено право на захист, оскільки не було оформлено відповідного протоколу затримання особи, суд відхиляє, оскільки з матеріалів провадження не вбачається, що дану особу було затримано. З рапортів працівників прикордонної служби вбачається, що виявлених осіб, котрі були виявлені у забороненому місці було запрошено до відділу прикордонної служби «Амбуків» для фільтраційно-перевірочних заходів та оформлення адмініматеріалів.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення підпису особи не може свідчити про його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП, а тому викладені з цього приводу доводи апелянта є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначено адміністративне стягнення, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П.П. Борсук