Справа № 333/925/22
Провадження № 3/333/826/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик Вікторія Борисівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого зварювальником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Клуб 2», зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

В С Т А Н О В И В:

03.02.2022 року, о 20 год.30 хв., гр.. ОСОБА_1 прийшовши додому в АДРЕСА_2 , в стані сильного алкогольного сп`яніння, погрожував виламати двері, виражався в бік співмешканки грубою нецензурною лайкою в присутності малолітньої дитини.

У судові засідання, призначені на 16.02.2022 року, 22.03.2022 року та 27.04.2022 року, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення СМС повідомлення, не з`явилася, про причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Крім того, повідомлення про дату, час та місце розгляду вказаної вище справи було розміщено на офіційній веб-сторінці Комунарського районного суду м. Запоріжжя. У зв`язку з тим, що суд вжив всіх заходів щодо повідомлення особи про розгляд справи та прибуття її у судове засідання, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність. Згідно з ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно зі ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції України декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини»(Opuz v. Turkey) 33401/02 від 09.06.2009 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

-даними, встановленими протоколом про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 678735 від 03.02.2022 року, згідно з яким встановлено час, дату та місце скоєння адміністративного правопорушення (а.с. 1);

-протоколом про прийняття заяви потерпілої ОСОБА_2 від 03.02.2022 року про притягнення до відповідальності її співмешканця ОСОБА_1 за вчинення відносно неї домашнього насильства (а.с. 2);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 03.02.2022 року (а.с. 3);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.02.2022 року (а.с.4);

-терміновим забороненим приписом стосовно кривдника ОСОБА_1 від 03.02.2022 року (а.с. 6, 7);

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 03.02.2022 року (а.с. 5);

Проаналізувавши та оцінивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинив домашнє насильство, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на вищевикладене, суд, керуючись ст. 22 КУпАП вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 24, 251, 276-279, 280, 283 КУпАП суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, внаслідок малозначності скоєного правопорушення.

Провадження по справі № 333/925/22 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Вікторія Борисівна Кулик