СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/584/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 211483 від 10.11.2021 року, водій ОСОБА_1 10.11.2021 року приблизно о 23 год. 00 хв., керував автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Михайла Котельникова, 95 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» 6820 тест № 3255, який видав позитивний результат 0,54 % проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Рева І.О. не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 15.07.2022 року захисником - адвокатом Рева І.О. подано до суду клопотання про перенесення розгляду справи, для надання доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, проте вважаю за можливе розглянути справу у їх відсутність, з огляду на те, що адвокат Рева І.О. мала значний час для надання доказів, оскільки з 07.02.2022 року приймає учать у розгляді даної справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Під час розгляду справи, було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 211483 від 10.11.2021 року, який підписаний ОСОБА_1 ; роздруківкою результатів огляду, проведеного за допомогою приладу «Драгер», відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю - 0,54 проміле; актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, відповідно до якого за результатами огляду, проведенного за допомогою приладу Драгер, у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю - 0,54 проміле та відповідно до якого ОСОБА_1 визнає наявність у нього запаху алкоголю з ротової порожнини. Будь - яких заперечень щодо результатів огляду останній не висловлював.

Вказані докази приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином згідно матеріалів адміністративної справи вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 35, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення підстав для передачі адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудовому колективу не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , кваліфіковані працівниками поліції вірно та вина водія ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні повністю доведена, оскільки підстав і доказів на підтвердження інших фактів суду надано не було.

При накладені адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суд враховує, що керування транспортним засобом в стані сп`яніння, є небезпечним і досить поширеним правопорушенням, а накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовується з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами та має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи особу правопорушника, характер правопорушення, суд вважає за необхідне обрати адміністративне стягнення правопорушнику ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому суд не вбачає підстав для накладення іншого виду стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави, судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто чотириста п`ятдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суд через районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя І.В. П`ятничук