Справа № 199/4250/22
ПОСТАНОВА

іменем України

18.07.2022 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки по догляду за малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: за місцем мешкання в АДРЕСА_2 антисанітарні умови мешкання, сморід, бруд, безлад, в результаті чого 28.06.2022 малолітню ОСОБА_2 було вилучено з сім`ї та поміщено до дитячої лікарні, чим порушила вимоги ст. 150 СК України.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, була сповіщена про дату, час і місце судового розгляду справи судовою повісткою, в тому числі SMS-повідомленням, яке вона отримала о 02:08 годині 12.07.2022, тобто судом прийнято вичерпні заходи для її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, при тому, що вона обізнана про розгляд даної справи, визнано можливим розгляд справи у її відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 090757 від 28.06.2022, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її підпис в протоколі;

- актом обстеження умов проживання з якого слідує, що опікун ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки, в квартирі антисанітарні умови. Було прийнято рішення вилучити дитину з родини опікуна та влаштувати її у лікарню.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, уповноважена посадова особа Національної поліції, складаючи у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, виходила з того, що остання раніше притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Проте такий висновок посадової особи Національної поліції не підтверджується доказами, зібраними у справі та ними ж спростовується, у зв`язку з чим кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною 2 є невірною, оскільки ОСОБА_1 протягом року до складення відносно неї вищезазначеного протоколу адміністративне стягнення за ст. 184 КУпАП не накладалося, а відповідно до копії постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 30.05.2022 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП.

Таким чином, станом на 28.06.2022 ОСОБА_1 вважалася особою, яку протягом року не було піддано адміністративному стягненню за ст. 184 КУпАП, а тому в її діях відсутня кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, як «ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті».

В той же час, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, встановлено, що 28.06.2022 ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин дії ОСОБА_1 , враховуючи межі складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей і така перекваліфікація дій ОСОБА_1 в межах однієї статті, тобто з ч. 2 на ч. 1 ст. 184 КУпАП, покращує її становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і остання підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , яка офіційно не працевлаштована, приймаючи до уваги ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, вважаю за необхідне накласти їй адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційноїскарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко