Справа №: 307/2201/22
Провадження № 3/307/937/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Гримут В.І., розглянувши справу про адміністративні правопорушення вчинені

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем с. Грушово Тячівського району, мешканцем АДРЕСА_1 , передбачені ч. 2 ст. 204-1 та ч. 2 ст. 185-10 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2022 року, близько 15.40 год., на напрямку № 280 прикордонного знаку, у межах території Солотвинської об`єднаної територіальної громади, на відстані 20 метрів від лінії державного кордону, було виявлено ОСОБА_1 разом з іншою особою, які не виконали неодноразові вимоги прикордонного наряду, не зупинилися, почали втікати, після чого прикордонний наряд здійснив два попереджувальні постріли вгору зі спеціального засобу для відстрілу гумовими кулями Форт-12.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину визнав частково. Пояснив що він разом з сином пішли до річки Тиса щоб скупатися, не маючи наміру перетинати державний кордон. Коли підійшли на 20 метрів до річки прикордонники почали голосно кричати від чого вони побігли назад. Після пострілів у повітря вони зупинилися.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП злісна непокора вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЗхРУ, № 141554 від 30.06.2022, протоколом затримання від 30.06.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.06.2022, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.06.2022 та його особистими поясненнями під час розгляду справи.

Вважаю, що дії ОСОБА_1 не слід кваліфікувати за частиною 2 ст. 185-10 КУпАП, оскільки матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 , 1976 р.н., ОСОБА_1 , 2001 р.н., попередньо домовилися про вчинення правопорушення пов`язаного зі злісною непокорою вимоги працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Їхня непокора полягала в тому, що вони не зупинилися на вимогу прикордонників і намагалися втекти.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини.

В частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, - провадження у справі підлягає закриттю з наступних міркувань.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Документи долучені до матеріалів справи в якості доказів інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення - ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не підтверджують наявність в його дія події і складу правопорушення та не спростовують пояснень особи.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ЗхРУ, № 141554 від 30.06.2022, протокол затримання від 30.06.2022, письмові поясненнями солдата ОСОБА_2 від 30.06.2022 та протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.06.2022 є документами, які складені представниками прикордонного наряду, а тому не можуть слугувати беззаперечними доказами доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Долучені до матеріалів справи вище перелічені докази можуть становити доказову базу лише в сукупності з іншими доказами.

Інших доказів вини ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 496.20 гривень.

Тому керуючись ч. 2 ст. 36, стст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В Л Я Ю:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Провадження в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд на протязі 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Тячівського

районного суду В.І. Гримут