Справа № 697/914/22
Провадження № 3/697/508/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Відділу поліції №1 Черкаського районного управління Головного управління національної поліції в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №334312 від 13.06.2022 ОСОБА_1 13.06.2022 близько 19 год. будучи власником потенціально небезпечної породи «Вівчарка», вигулював на повідку, але без намордника по АДРЕСА_2 , де були діти, чим порушив правила вигулювання собак в громадських місцях, пес завдав смертельних покусів власнику пса гр. ОСОБА_2 , чим вчинив адмінстративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення визнав повністю. Зміст ст.63 Конституції України та ст.268 КпАП України, правопорушнику роз`яснено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступного.

Частиною 2 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року.

Водночас, ч. 1ст.154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів притягнення протягом року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 154 КУпАП. За таких обставин кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП є безпідставною.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, а також іншими документами.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП України, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати ані фактичні обставини, ані кваліфікацію, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національною судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Направлений на розгляд суду адміністративний матеріал не містить відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення або і самої події.

Ураховуючи наведений судом аналіз положень закону та наданих доказів, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, а отже з цих підстав провадження у справі слід закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Оскільки стягнення судового збору передбачено законом лише при накладенні адміністративного стягнення, судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 154, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягннення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.154 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя О. М. Льон