КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/805/2022
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №887313 від 16 листопада 2021 року, ОСОБА_2 16 листопада 2021 року о 18 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: погрожував фізичною розправою, переслідував, вчинив конфлікт, наслідок чого вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог потерпіла зазначає, що суд: однобічно дослідив матеріали справи;

безпідставно врахував пояснення ОСОБА_2 , які не відповідають дійсності, оскільки участі у вихованні дитини він не приймає, матеріально не забезпечує, при переслідуванні її та дитини постійно вчиняє сварки;

не взяв до уваги показання потерпілої сторони та надані докази про вчинення ОСОБА_2 домашнього насилля, а саме: довідку з Центру гендерної рівності, запобігання та протидії насиллю; лист з ГУ НП в м. Києві про неодноразові виклики поліції при вчиненні ОСОБА_2 домашнього насилля; лист із Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про необхідність взяття ОСОБА_2 на облік як кривдника;

не з`ясував даних про особу правопорушника, який раніше судимий, неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, позбавлявся права керувати транспортними засобами за водіння у стані наркотичного сп`яніння, у 2017 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, а у 2019 році за ч. 2 ст. 309 КК України, наразі засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року та перебуває під цілодобовим домашнім арештом, який систематично порушує та продовжує вчиняти домашнє насилля.

Потерпіла також вважає, що неповноту викладених в протоколі даних суд мав можливість усунути шляхом допиту працівника поліції, який склав протокол, а відомості щодо виду насилля з`ясувати з даних термінового заборонного припису, водночас зазначає, що помилкове невнесення виду насилля до протоколу про адміністративне правопорушення не скасовує сам факт його вчинення відносно неї та малолітньої дитини.

Звертає увагу потерпіла і на те, що підтвердженням завдання шкоди психічному здоров`ю її та дитини є перебування у кризовій кімнаті, а підтвердженням погроз з боку ОСОБА_2 - неодноразові звернення до правоохоронних органів, зокрема, за заявою від 25 листопада 2021 року про погрози проводиться досудове розслідування.

ОСОБА_2 та потерпіла ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, потерпіла направили клопотання про розгляд справи без її участі, а тому неявка сторін з огляду на положення ч. 5, ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б будь-які сумніви щодо доведеності вини конкретної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, за їх відсутності провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, як це визначено п. 1 ст. 247 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_2 було дотримано.

Як убачається з матеріалів провадження, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №887313 від 16 листопада 2021 року, ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 16 листопада 2021 року о 18 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , а саме: погрожував фізичною розправою, переслідував, вчинив конфлікт.

У протоколі ОСОБА_2 зазначив, що не погрожував дружині.

До протоколу додано: рапорт працівника поліції з інформацією про повідомлення 16 листопада 2021 року на службу 102 про виклик наряду поліції у зв`язку з тим, що, як повідомила заявнику жінка, до неї чіпляється невідомий чоловік, який стверджує, що він її чоловік; за результатами виклику встановлено факт домашнього насильства (а.с.3); рапорт дільничного офіцера поліції Деснянського УП ГУНП у м. Києві Мойсієнка М., за змістом якого ОСОБА_2 16 листопада 2021 року вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , а саме ображав нецензурною лайкою; з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру, складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 9).

В письмових поясненнях, направлених до суду, ОСОБА_1 повідомила, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_2 систематично вчиняє фізичне, психологічне, економічне насилля над нею та дитиною. 16 листопада 2021 року переслідував її з донькою, влаштував сварку біля будинку, де вони живуть, лаявся нецензурною лайкою, кричав на них, змушував її зняти взуття та інш. Всі ці дії відбувалися при свідках, які викликали поліцію, а вона з донькою вимушена була перебувати у кризовому центрі.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 заперечував вчинення домашнього насильства щодо дружини та ті факти, про які повідомила ОСОБА_1 у своїй заяві, пояснивши, що між ними як подружжям існує спір з приводу дитини, вони перебувають на стадії розлучення. Не заперечував ОСОБА_2 той факт, що ОСОБА_1 неодноразово викликала поліцію, однак вважав такі виклики безпідставними.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 суддя місцевого суду закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, обґрунтувавши свої висновки тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме вид насильства було вчинено особою, які конкретно погрози висловлювались цією особою, чи призвели вони до психологічного розладу, побоювань, а також чи завдали вони шкоди психічному стану потерпілої особи, або що могли завдати таку шкоду.

Крім того, суддя зазначив, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 погроз фізичною розправою, переслідування ОСОБА_1 , окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника поліції.

Такі висновки судді місцевого суду, всупереч доводам апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам провадження та ґрунтуються на вимогах законодавства.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної, психологічної або матеріальної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.

В той же час розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, і суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України, та буде порушенням права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Між тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі щодо ОСОБА_2 , хоча в загальних рисах і містять посилання на дії, які можуть свідчити про застосування саме психологічного насильства, проте в них не описані можливість настання чи настання тих наслідків, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто не конкретизовано об`єктивну сторону вчиненого адміністративного правопорушення.

При цьому суд, з огляду на вищевикладене, позбавлений можливості встановлювати, а тим більше вважати доведеними обставини, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже відомості в протоколі про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які давали б підстави для висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Таким чином, усі доводи апеляційної скарги потерпілої, які зводяться до того, що недоліки протоколу про адміністративне правопорушення суд може усунути шляхом допиту свідків, дослідження письмових доказів, встановивши в такий спосіб фактичні обставини правопорушення та його наслідки, які не указані в протоколі, є безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко