Справа № 346/2561/22
Провадження № 3/346/1825/22
П О С Т А Н О В А
19 липня 2022 року м. Коломия
Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області
за участю секретаря: Вербіщук О.Д.
захисника: Боднарук В.В.
представника потерпілої: Тарасенко В.С.
розглянувши матеріали, які надійшли з Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, -
ОСОБА_1 22.06.2022 року близько 11:30 години в АДРЕСА_1 , не забезпечив належне утримання собак та безпеку оточуючих, в кількості три штуки породи «Піт-бультер`єр американський» чорної та рижої масті, які вибігли з вольєру, накинулися на тварину «корову», яка внаслідок укусів собак отримала рвані рани, чим завдали шкоду тварині. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження».
Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП, а саме: утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без поводків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав частково. Дав показання, що зі своєю сім`єю дружина, син та онука проживають у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У дворі їх будинку його син ОСОБА_2 , який є кінологом, останнім часом утримував трьох собак породи ««Піт-бультер`єр американський». З травня місяця 2022 року його син перебуває в зоні бойових дій, а тому собак залишив для догляду йому.
Дійсно 22.06.2022 року близько 11:30 години, коли він повернувся додому, то не переконався що собаки не закриті у вольєрі, а тому коли заїжджав через ворота останні вибігли на вулицю і побачивши корів, які випасались неподалік на них напали. Хазяйка корів ОСОБА_3 звернулась до лікаря, який надав тваринам медичну допомогу, яку він оплатив самотужки на загальну суму 1500 гривень. На подальші огляди тварин їх з дружиною ніхто не запрошував, тому стверджувати, що зафіксовані пошкодження у корів достовірні складно.
Захисник Боднарук В.В. під час судового розгляду заперечив проти складеного щодо ОСОБА_1 протоколу та просив закрити провадження у справі, посилаючись на таке.
На його переконання протокол містить некоректно сформульовану фабулу, інкримінованих ОСОБА_2 протиправних дій, що не співвідноситься зі змістом диспозиції ч. 3 ст. 154 КУпАП. Крім того протокол не містить відомостей про заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, як і не визначено розмір відповідної шкоди.
Просив звернути увагу, що Правила утримання собак, затверджуються органом місцевого самоврядування, а відповідно протокол має містити посилання на порушення відповідної норми Правил, що під час його складання зроблено не було. Посилання на Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» є на його переконання недоцільним. Також зазначив, що при складанні протоколу не було врахована та обставина, що власником собак є син ОСОБА_1 , а тому останній не може нести відповідальність за інкримінованим йому правопорушенням, яке серед іншого характеризується умисною формою вини, проте дії останнього не містять відповідних ознак. Зазначив, що не визначення дійсного власника собак унеможливлює подальше виконання рішення суду, у разі притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Представник потерпілої Тарасенко В.С. не погодився із запереченнями захисника щодо складеного протоколу та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки особою, уповноваженою на складання протоколу з урахуванням положень Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» вірно визначено дії, які підпадають під ознаки ч. 3 ст. 154 КУпАП. Крім того заперечив щодо наданих на підтвердження права власності на собак документів, зазначивши, що це лише ветеринарне посвідчення про щеплення, яке не є свідченням заявлених захисником фактів.
Не зважаючи на заперечення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджена наступними дослідженими та перевіреними судом доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні пояснила, що 22.06.2022 року близько 11:30 години на присадибну ділянку, де вона випасала корів прибігло три собаки породи «Піт-бультер`єр», власником яких як потім з?ясувалось є ОСОБА_1 . Собаки стали кусати корів за різні частини тулубу, одній з яких було пошкоджено вим`я. Внаслідок дій собак вона мала звертатись за медичною допомогою до ветлікаря. Дійсно ОСОБА_1 частково оплатив лікування корови на суму 1500 гривень, проте від подальшого відшкодування завданої шкоди відмовляється;
- показаннями свідка ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що 22.06.2022 року близько 11:30 години вона знаходилася в своєму будинку, що по АДРЕСА_2 та почула крики. Вийшовши на вулицю побачила, що поблизу її подвір`я три собаки напали на корів сусідки та покусали їх. У неї в дворі працювали робочі, тому саме один з них побіг на допомогу. Знає, що собаки, які напали на корів проживають у дворі ОСОБА_1 ;
- показаннями свідка ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 22.06.2022 року він знаходився в АДРЕСА_2 та допомагав по господарству. Близько 11:30 години був свідком того, як три собаки напали на корів, які випасалися на сусідній присадибній ділянці та почали їх кусати. Побачивши це, перескочив через паркан та почав лити воду на собак. Через деякий час прибіг господар тварин ( ОСОБА_1 ) та забрав собак. Після цього випадку корови були покусані та в крові.
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №064759 від 01.07.2022 року, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, також встановлено час та місце вчинення правопорушення, що мало місце 22.06.2022 року та полягало у незабезпеченні останнім належного утримання собак;
- заявою від 24.06.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_3 просить прийняти міри до її сусіда ОСОБА_6 , який не забезпечив належного утримання собак, внаслідок чого собаки породи «Піт-бультер`єр» в кількості три штуки вибігли з подвір`я 22.06.2022 року близько 11:30 годині забігли на присадибну ділянку, що в АДРЕСА_2 , де в цей час випасалася худоба, накинулись на них та почали кусати за ногу, вим`я, шию, голову, внаслідок чого завдали шкоду тваринам;
-актом від 22.06.2022 року, складеним завідуючим Метеївецької ДВМ, згідно якого при обстеженні тварини були виявлені наступні ушкодження середньої тяжкості: рвані рани в районі передній кінцівок, задніх кінцівок, а також в районі шиї та грудей, які були отримані внаслідок покусів собак.
Дослідивши наведені вище докази, суд враховує наступне та приходить до таких висновків.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за ч. 3 ст. 154 КУпАП настає за вчинення ряду альтернативних дій, кожне з яких охоплюється вищезазначеною нормою КУпАП. Так серед іншого мають нести відповідальність особи, які утримують собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами.
У свою чергу дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї (абзац 17 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.06.2006 року далі за текстом Закон).
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що інкриміновані ОСОБА_1 протиправні дії співвідносяться з нормою ч. 3 ст. 154 КУпАП, яка у свою чергу кореспондується з нормою вищевикладеного закону. Відповідно суд не погоджується з позицією захисника, що фабула інкримінованих дій ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 154 КУпАП.
Крім того, відсутні підстави стверджувати, що склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 154 КУпАП може мати місце лише у разі вчинення умисних дій, оскільки зазначені альтернативні види протиправних дій за своєю конструкцією можуть вчинятись в тому числі і з необережності, а тому суд не погоджується з твердженням захисника про необхідність встановлення саме умисної форми вини.
Не заслуговують на увагу і заперечення захисника про те, що протокол не містить відомостей про заподіяння матеріальної шкоди, оскільки відповідне встановлення розміру останньої не є безумовною умовою для подальшого інкримінування за ч. 3 ст. 154 КУпАП, оскільки відповідальність за останньою наступає за умови встановлення факту спричинення шкоди майну людини. У свою чергу досліджені судом докази свідчать, що майну належному потерпілій (корови) було спричинено майнову шкоду у вигляді тілесних пошкоджень. Наведене на переконання суду є достатнім для здійснення кваліфікації за ознакою наявності матеріальної шкоди.
Оцінюючи позицію захисника щодо відсутності посилання на порушення Правила утримання домашніх тварин, які установлюються органами місцевого самоврядування, суд зазначає таке.
Норма, визначена ст. 154 КУпАП бланкетна, а тому обов?язковою умовою для відповідної кваліфікації дій за останньою є визначення та встановлення порушення вимог підзаконного нормативного акту.
Так ст. 9 Закону передбачено, що правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. У той же час у розпорядженні суду відсутні відомості, як відсутні останні і у вільному доступі через мережу Інтернет, про затвердження відповідних Правил Коломийською міською радою, а тому особою уповноваженою на складання протоколу було вірно застосовано положення вищезазначеного Закону для визначення порушення допущеного ОСОБА_1 .
За змістом абз. 8 ст. 9 Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, а тому на думку суду при складанні протоколу було вірно визначено норму, порушення якої допустив ОСОБА_1 і порушення якої мало своїм наслідком спричинення майнової шкоди.
За положеннями Закону особою, яка є відповідальною за належне утримання тварини є особа, яка утримує тварину. Тобто норми вказаного нормативно-правового акту не ставлять в залежність право власності особи як подальшу передумову для можливої відповідальності у разі допущення порушень, оскільки на будь-кого за погодженням того ж власника може бути покладено відповідне зобов`язання. Отже, заперечення захисника в цій частині також судом до уваги не приймаються.
Таким чином докази, яким надано під час судового розгляду оцінку, узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому вказують на наявність в діях останнього адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП. Останні у своїй сукупності доводять обставини вчиненого правопорушення, порушень при їх оформленні які б мали своїм наслідком визнання їх неналежними не вбачається.
Обставин, що пом`якшує відповідальність або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчиненого правопорушення, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП суд приходить до висновку про необхідність застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальних межах.
У той же час за санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено додаткове стягнення у виді конфіскації тварин. При вирішення питання застосування даного стягнення суд, з урахуванням позиції захисника, а також норм діючого законодавства, приходить до таких висновків.
Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України (ч. 1 ст. 29 КУпАП)
Відповідно до ст. 313 КУпАП постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.
У той же час, у матеріалах справи відсутні документи, які б дозволяли ідентифікувати тварин, що підлягають конфіскації, як не містять матеріали справи відомостей про огляд та вилучення тварин (собак), при цьому також не зазначено ознак тварин (собак): стать, кличка, вік собак та інші прикмети, за якими вони мають бути ідентифіковані при проведенні їх можливої конфіскації.
Крім того, з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 КУпАП обов?язковою умовою, яка передує подальшій конфіскації є саме встановлення права власності на відповідні предмети. З урахуванням того, що ОСОБА_1 заперечив приналежність собак йому, а жодних інших доказів, які б свідчили про відповідний факт долучено при складанні протоколу не було, тоді як ОСОБА_1 надано паспорти вакцинації, які хоча і не є свідченням про право власності, проте на думку суду можуть розцінюватись як опосередковане підтвердження позиції останнього про приналежність собак його синові.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про неможливість конфіскації тварин, а тому відповідна санкція щодо ОСОБА_1 застосована не може бути.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв?язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 29, 33, 40-1, 154, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень без конфіскації тварин.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.
Роз?яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п?ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Л.В. Валігурська