Справа № 301/1605/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
14.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці, адвокатки Римик В. М, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець,
визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень) 40 коп.
Згідно з постановою, 02.07.2020, о 18 год 50 хв, по вул. Шкільній у с. Кушниця Іршавського району, ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Хонда», без номерного знаку, у стані алкогольного сп`яніння, який засвідчений висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.07.2020, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки справу розглянуто без його участі, незважаючи на подану ним заяву про відкладення судового засідання, та оскільки з 10.08.2020 по 29.08.2020 він був на лікуванні. Вважає, що його право на захист було порушено. Звертає увагу на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 07.09.2020. Постанову суду апелянт вважає незаконною. Стверджує, що місцевий суд не навів обставин та мотивів, із яких суд виходив при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому, зазначає, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, а посвідчення водія до цього часу не отримував. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Твердження апелянта про те, що через поважні причини він не оскаржив судове рішення у встановлений законом строк, апеляційний суд визнає слушними, враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази на підтвердження вказаних доводів.
Так, з оскаржуваної постанови убачається, що під час розгляду справи у місцевому суді ОСОБА_1 участі не брав, у матеріалах справи містяться відомості про те, що його повідомлено про час та місце проведення судового засідання, водночас відповідно до наявних медичних довідок, з 10.08.2020 по 29.08.2020 ОСОБА_1 перебував на лікуванні, що власне стало причиною його неприбуття до суду. Отже, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються слушними, причини пропуску строку такими, що перешкодили апелянту своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє з огляду на таке .
Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389560, 02.07.2020, о 18 год 50 хв, по вул. Шкільній у с. Кушниця Іршавського району, ОСОБА_1 керував мотоциклом марки «Хонда», без номерного знаку, у стані алкогольного сп`яніння, який засвідчений висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.07.2020, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколу убачається, що своїми підписами ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу згідний, копію його отримав, відомості щодо його особи правильні.
Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №347776 убачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень (а. с. 2).
Згідно з рапортом старшого інспектора-чергового Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Лендєла М.М. від 02.07.2020, ОСОБА_1 , їдучи на мопеді марки «Хонда», без номерного знаку, не впорався з керуванням, впав на асфальт, у результаті чого спричинив собі тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку. При медичному освідування з`ясовано, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 4).
Вказані обставини підтвердили у своїх поясненнях громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 5 - 7).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 108 від 02.07.2020 підтверджено, що ОСОБА_1 пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння у лікаря КНП «Іршавська районна лікарня» ОСОБА_5 , за результатами обстеження лікар встановив, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 9).
Відповідно до довідки, сформованої на основі облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а. с. 11).
Оцінюючи кожен вищенаведений доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Кізля І. В. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу та інших матеріалів справи, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський Кізля І. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв виключно у межах наданих йому повноважень.
При цьому, не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та підпису наявних у матеріалах справи документів, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, постанові про накладення адміністративного стягнення, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2. 9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на те, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння є умисним, грубим правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає такими, що жодним чином не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП твердження апелянта про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 . Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Водночас, апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на таке.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачала, що вчинення дій, які визначені в диспозиції вказаної статті, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що оскільки ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою, тому накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених чинним законодавством про адміністративні правопорушення, та ст. 33 КУпАП. При цьому апеляційний суд бере до уваги, що за змістом ст. 30 КУпАП особа не може бути позбавлена права, у тому числі права керування транспортними засобами якого не має (не набула).
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду першої інстанції у частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення до зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилання на накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
У решті постанову залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН