Справа № 455/1633/21 Головуючий у 1 інстанції: Пошивак Ю.П.
Провадження № 33/811/687/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Миньо Миколи Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миньо Миколи Миколайовича на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 27 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Стрільбичі Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України, судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 20.10.2021 року о 22 годині 34 хвилини в с.Стрільбичі Самбірського району Львівської області, керував автомобілем, марки «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М., подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 27 травня 2022 року скасувати та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає дану постанову ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 в судових засіданнях свою вину у вчиненому не визнав, додатково пояснив, що 20.10.2021 року, він погодився поїхати в магазин з товаришами, бо вони обіцяли, що знайдуть йому там тверезого водія. Зазначав, що автомобілем він не керував, а просто спав у ньому. До його будинку було 500 м. Пояснив, що машина була заведена, коли приїхали працівники поліції, тому, що він грівся. В той вечір до приїзду поліції, його побили невідомі йому особи, після чого 22.10.2021 року він звернувся в органи Національної поліції з відповідною заявою.

Вказує, що зазначені в оскаржуваній постанові відомості не відображають повною мірою пояснень ОСОБА_1 .

Наголошує, що в даному провадженні наявні об`єктивні дані, які свідчать про упередженість свідків при дачі показань, а саме: пояснення ОСОБА_1 , що його побили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписи, на яких ОСОБА_1 з закривавленим обличчям; факт нанесення ОСОБА_1 нанесення тілесних ушкоджень; факт наявності кримінального провадження, по якому здійснюється досудове розслідування; показання свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких дані про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння базуються виключно на показаннях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відсутність інших осіб, зокрема, мешканців села, які б бачили ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом у стані сп`яніння; наполягання ОСОБА_1 на виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду; повернення конвертів до суду від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на переконання апелянта, висновок суду про вину ОСОБА_1 базується на матеріалах, які складені виключно на підставі заяви та пояснень осіб, які в розумінні КУпАП є упередженими особами, та які не могли бути залучені як свідки.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктиві докази, що ОСОБА_1 виконував функції водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця. Відеозаписам з нагрудних камер працівників поліції не було встановлено та не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом здійснений працівниками поліції виключно на поясненнях двох осіб, які перебувають у конфлікті з ОСОБА_1 , його побили, інших осіб на місці події не було.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Миньо М.М, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №028193 від 20.10.2021 року (а.с.2), рапортом старшого інспектора - чергового відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області від 20.10.2021 року (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_2 від 20.10.2021 року (а.с.5,6), відеозаписом події від 20.10.2021 року, ), які узгоджуються із обставинами, вказаними в протоколі та долучені до матеріалів справи.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №028193 від 20.10.2021 року (а.с.2), ОСОБА_1 20.10.2021 року о 22 годині 34 хвилини в с.Стрільбичі Самбірського району Львівської області, керував автомобілем, марки «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксований свідками у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №028193 від 20.10.2021 року (а.с.2) та в письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 від 20.10.2021 року, даними відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, які містять фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 відмовився.

Також, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом події, який містить фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 20.10.2021 року о 22 годині 34 хвилини в с.Стрільбичі Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Крім цього, в судовому засіданні суду першої інстанції поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що він спільно з поліцейським ОСОБА_6 перебували на службі СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області. 20.10.2021 року на гарячу лінію 102, надійшло повідомлення, про те, що громадяни у с.Стрільбичі Самбірського району Львівської області зупинили невідомого водія, який знаходиться в стані алкогольного сп`яніння на автомобілі, марки «ВАЗ 2109». Прибувши на місце події, вони встановили, що автомобіль належить ОСОБА_1 . Підійшовши до автомобіля та представившись, у водія виявили помітні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 не заперечив, що вживав алкогольні напої в той вечір. Мешканці с.Стрільбичі Самбірського району Львівської області не давали ОСОБА_1 можливості продовжити рух до їхнього приїзду. Вони повідомили, що ОСОБА_1 їздив по селі з голосно включеною музикою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Відібравши пояснення у свідків, ними було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». ОСОБА_1 погодився, однак згодом відмовився від проходження тесту за допомогою газоаналізатора «Alkotest Drager 6820» та в медичному закладі, у присутності двох свідків.

Поліцейський ОСОБА_6 в судове засідання суду першої інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З повідомлення начальника Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області №2179/59/01-2022 від 27.05.2022 року, ОСОБА_6 з січня місяця 2022 року звільнений з органів Національної поліції та на даний час не працює. Відповідно до інформації отриманої від членів сім`ї ОСОБА_6 по даний час перебуває за межами України.

Також, з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , вбачається, що 20.10.2021 року о 22 годині 10 хвилин, до них приїхав громадянин ОСОБА_1 , який був у нетверезому стані (а.с.5, 6).

У апеляційного суду відсутні об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів покази свідків, на що посилається апелянт. Такі пояснення засвідчені особистими підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , та такі надали пояснення щодо події, очевидцями якої були.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №028193 від 20.10.2021 року складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і вони є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 27 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Миньо Миколи Миколайовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк