ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 681/433/22

Провадження № 33/4820/424/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кушнірука Вілорія Мар`яновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції за допомогою програми «EasyCon» справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого виконробом ТОВ "Нове місто", громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, 27 травня 2022 року о 17 год. 10 хв. в смт. Понінка по вул. Боженка, 131 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативну бодікамеру ВDС-26-СР.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанову вважає незаконною, постановленою за неповного з`ясування обставин справи.

Посилається на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненому.

Суд необгрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки на момент зупинки автомобіля він за кермом такого не перебував, тому не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки форма та зміст такого не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженій Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р., під час його складання працівники поліції не роз`яснили прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Крім того, обставини, відображені у протоколі не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_2 адвоката Кушнірука В.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених місцевим судом.

Так, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , працівників поліції, підтверджується, що ОСОБА_1 на їх пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Такі пояснення узгоджуються із суб`єктивними доказами, зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №166818 від 27 травня 2022 року, з якого вбачається, що цього ж дня о 17 год. 10 хв. в смт. Понінка по вул. Боженка, 131 ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився (а.с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якими підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі (а.с. 7);

- відеозапису з нагрудної камери поліцейського, якими підтверджується, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Однак, належним чином не виконав вимоги порядку проходження такого огляду, а саме: повітря не видихував, а навпаки вдихав. Проходити огляд в медичному закладі відмовився. А тому, працівники такі його дії кваліфікували правильно як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі. Крім того, із даних відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 спостерігались зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Останній підтвердив, що вживав алкоголь (а.с. 9).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження його винуватості у вчиненому є надуманими, на увагу суду не заслуговують.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на момент події він автомобілем не керував, таким керував ОСОБА_5 , тому суд необгрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в апеляційному суду, враховуючи наступне.

Так, у судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 стверджував, що на момент події за кермом автомобіля марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , перебував чоловік на ім`я ОСОБА_6 . З метою повного та об`єктивного розгляду справи ОСОБА_1 була надана можливість доставити вказану особу у судове засідання для допиту. Однак, останній такою можливістю не скористався, повідомив, що знайти його не може.

Разом з тим, будучи допитаними судом першої інстанції свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (працівники поліції), підтвердили, що момент зупинки автомобіля марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом такого перебував саме ОСОБА_1 , тому саме йому вони запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від якого він відмовився.

Такі їх пояснення узгоджуються із даними відеозапису, який наявний у матеріалах справи, з якого вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 . Одразу після його зупинки працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. На той час ОСОБА_1 , заперечуючи керування транспортним засобом, не вказував хто ж саме перебував за кермом його автомобіля, в тому числі не вказував, що ним керував саме ОСОБА_5 .

Отже, з урахуванням наведених доказів, місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що на момент події за кермом автомобіля марки «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , перебував саме ОСОБА_1 , тому обґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності.

Посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки його форма та зміст не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та його оформлення закріплені у ст. 256 КУпАП, де вказано, що у ньому зазначаються дата і місце його складення,посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №166818 від 27 травня 2022 року, у ньому зазначені всі необхідні відомості. Вказано, що ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовився. Зазначено, що при його складенні ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Будь які зауваження щодо змісту протоколу до такого не додані.

Що стосується його форми, то така відповідає вимогам додатку 1 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №166818 від 27 травня 2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 складений відповідно до вимог закону, підтверджує подію та обставини правопорушення, його дані узгоджуються з іншими доказами у справі, тому він є належними та допустимим доказом у справі. Тому, суд обгрунтовано поклав його в основу доведеності вини ОСОБА_1 .

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд уважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.