Єдиний унікальний номер судової справи: 482/1729/21
Номер провадження: 33/812/96/22 Головуючий у місцевому суді: Сергієнко С.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

за участю: захисника - адвоката Шоломон О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109680, 14 грудня 2021 року о 05 год. 55хв. на автомобільній дорозі Н-24 Миколаїв - Благовіщенське 206 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 95430 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом MAFA номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений посадовими особами патрульної поліції з грубим порушення його прав та інтересів, а також норм чинного законодавства, а саме: Правил дорожнього руху України, Закону України «Про національну поліцію» та сумісних наказів МВС та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а викладені в оскаржуваній постанові обставини не ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зауважує, що не є доведеним факт керування ним транспортним засобом DAF XF 95430 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом MAFA номерний знак НОМЕР_2 , оскільки, з відеозапису вбачається, що коли підійшли до нього працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, він знаходився біля вказаного автомобіля. А тому працівники поліції не впевнившись в тому, що саме він керував вказаним транспортним засобом, грубо порушили Закон України «Про національну поліцію» та його конституційні права.

Зазначає також про те, що працівники поліції не роз`яснили йому його права.

Наголошує на тому, що його не було належним чином повідомлено про дату та час судового засідання призначеного на 13 травня 2022 року, через що він був позбавлений можливості надати пояснення з приводу відеозапису, що знаходиться в матеріалах справи.

Вважає, що ознаки алкогольного сп`яніння вказані в протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні у нього на той момент. А тому й огляд на стан алкогольного сп`янінні не повинен був проводитись.

В суді апеляційної інстанції захисник адвокат Шолом О.В. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну.

Вислухавши аргументи і доводи захисника - адвоката Шоломон О.В., вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14 грудня 2021 року о 05 год. 55хв. на автомобільній дорозі Н-24 Миколаїв - Благовіщенське 206 км. керував транспортним засобом DAF XF 95430 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом MAFA номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с.1).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109680 від 14 грудня 2021 року, відповідно до якого 14 грудня 2021 року о 05 год. 55хв. на автомобільній дорозі Н-24 Миколаїв - Благовіщенське 206 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 95430 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом MAFA номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- у відеозаписі, з якого чітко вбачається, що працівником поліції було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився (а.с. 6).

- у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому також зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на боді камеру ОМ 4086 (а.с. 4).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 109680 від 14 грудня 2021 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 14 грудня 2021 року у водія ОСОБА_1 , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень самого ОСОБА_1 ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений посадовими особами патрульної поліції з грубим порушення його прав та інтересів, а також норм чинного законодавства є безпідставними, оскільки істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено. А крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , а тому він був позбавлений можливості надати пояснення з приводу відеозапису, що знаходиться в матеріалах справи, на увагу суду не заслуговує, оскільки хоча судове засідання в суді першої інстанції проводилося за відсутністю останнього, він скористався своїм правом апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим мав можливість надати пояснення, та докази які не зміг надати в суді першої інстанції.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що не є доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом DAF XF 95430 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом MAFA номерний знак НОМЕР_2 , оскільки як вбачається з самого відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, а крім того був зупинений працівниками поліції з підстав порушення п.11.5 Правил дорожнього руху України (порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку), про що 14 грудня 2021 року працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу було складено постанову серії ЕАО № 5144744 (а.с.3).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому його права є також безпідставними, оскільки спростовуються відеозаписом з нагрудної боді камери працівників поліції, на якому зафіксовано момент роз`яснення ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ознаки алкогольного сп`яніння вказані в протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні у нього на момент складання протоколу, а тому й огляд на стан алкогольного сп`янінні не повинен був проводитись, на увагу суду не заслуговують, оскільки також спростовуються наявними у справі відеозаписами та Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому не впливають на обґрунтовані висновки суду.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко