ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/700/22 Справа № 205/2349/22 Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

працюючого ТОВ Подшипник заступника директора, мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

якою його визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі у дохід держави у розмірі 496 (чотириста девяносто шість) грн 20 (двадцять) коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2022 року в частині накладення адміністративного стягнення, змінивши вид стягнення з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік на адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В своїй апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 252 КУпАП, не оцінив в повному обсязі та обєктивно всі докази та обставини справи в сукупності, у звязку із чим виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, яке не відповідає характеру скоєнного правопорушення, особі правопорушника та ступеню вини.

Вказує, що в судовому засіданні суду першої інстанції він вибачився перед водієм ОСОБА_2 , матеріальних та моральних претензій він до нього не заявляв.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що він раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, керує автомобілем з 1998 року, загальний страховий стаж складає 42 роки, пенсіонер, страждає рядом захворювань, внаслідок яких він відчуває нестерпний біль та йому важко пересуватись пішки.

Зазначає, що отримує невелику пенсію, змушений додатково працювати, та обробляти земельну ділянку в селищі Піщанка, для чого йому потрібен автомобіль.

Вказує, що суду першої інстанції він пояснював, що дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , та MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_2 , була дуже миттєва, що він не усвідомив, що трапилось, та вважав, що це був вибух.

Потерпілий ОСОБА_2 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказав, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 33,36 КУпАП, врахував характер скоєнного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Вказує, що ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, поліцію про ДТП не повідомляв, під час судового розгляду вину не визнав, будь-яких вибачень він не отримував.

Зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що в країні введено воєнний стан та ОСОБА_1 чув вибухи, не є слушними, оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди будь-яких вибухів не лунало, що підтверджується скріншотом знімку з екрану мобільного телефону з месседжеру Viber через додаток Сирена. Дніпро.

Суддя апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, доведена доказами, наявними в матеріалах справи, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ №064232 та ААБ № 064233 від 22.04.2022 року; даними схеми місця ДТП, яка сталася 14 квітня 2022 року о 13 год 55 хв; фото-таблицею з місця ДТП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вважаю, що суд першої інстанції, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, які є належними та достатніми для підтвердження доведення порушення ПДР, зробив правильний висновок, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, його вину доведено повністю.

Стосовно доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 064233 від 22 квітня 2022 року, 14 квітня 2022 року о 13 год 55 хв, в м.Дніпро, по вул. Набережна Заводська, біля е/о № 401, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , став причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не залишився та залишив місце пригоди, до якої був причетний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 аПравил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , які були досліджені судом першої інстанції, 14 квітня 2022 року о 13 год 55 хв, він керуючи автомобілем MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в сторону Кайдацького мосту у третій смузі, його вдарив автомобіль сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та залишив місце ДТП. В результаті зіткнення його автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до п. 2.10 а Правил дорожнього рухуу разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Після того, як було скоєне ДТП, водій ОСОБА_1 повинен був дотримуватись вимог п. 2.10 ПДР України, проте цього не зробив і залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Пояснення апелянта про те, що він, почувши удар і звук, схожий на вибух, злякався і продовжив рух додому, не спростовують висновків суду першої інстанції про невиконання водієм обов`язків, згідно з п. 2.10 Правил дорожнього руху і залишення місця пригоди.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що судом першої інстанції було правильно зроблено висновок про доведеність факту порушення ОСОБА_1 п.2.10.а Правил дорожнього руху, та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість призначеного йому адміністративного стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, вважаю, що такі доводи не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, санкція за більш тяжке адміністративне стягнення ст. 122-4 КУпАП передбачає декілька альтернативних видів адміністративних стягнень, а саме штраф в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, застосування одного із видів яких залежить від обставин справи, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті закону, яка передбачає відповідальність за скоєне правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер скоєного правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

При застосуванні до ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення суддя першої інстанції в повній мірі врахував характер скоєних правопорушень, ступінь його вини, його ставлення до скоєного, особу порушника, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка скоїла адміністративні правопорушення, а також запобіганню скоєння нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , використовується в інтересах сімї, а саме для поїздок у село та доглядом за літніми батьками дружини, а тому позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, в умовах воєнного стану на території України є надмірним заходом, не можуть бути достатніми підставами для пом`якшення призначеного адміністративного стягнення, враховуючи те, що водій транспортного засобу HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги ПДР та після ДТП залишив місце пригоди.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2022 року є законною й обґрунтованою, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якою його визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Онушко