КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/814/2022
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Швиркова Олександра Станіславовича, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та захисника Влащенка Олега Анатолійовича на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 454 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 13 вересня 2021 року о 02 год. 20 хв. по вул. Радунська, 3/8 у м. Києві керував транспортним засобом Chevrolet д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: сповільнення рухів, сповільнення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалася, огляд на стан сп`яніння в установленому порядку водій пройти відмовився в присутності двох свідків в медичному закладі КМНКП "Соціотерапія", чим порушив п. 2.5 ПДР.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисника Влащенка О.А. указано на порушення постановою суду першої інстанції норм процесуального та матеріального права, порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та необхідність скасування постанови.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказано на те, що ОСОБА_1 вважав, що відмовляючись від освідування, він діяв з підстав недовіри медичному закладу КМНКП "Соціотерапія". Також, припускаючи, що матеріали щодо нього будуть передані до суду, він особисто звернувся до медичного закладу (лабораторії), де бажав здати всі передбачені та необхідні тести на наявність залишків речовин, які залишаються в організмі після перебування у стані сп`яніння чи вживання наркотичних засобів, але в нього не було коштів оплатити експертизу. Тим самим доводиться те, що він дійсно не перебував у стані сп`яніння і принципових приводів вимагати від нього проходження освідування в незручний та небезпечний момент у посадових осіб поліції не було. ОСОБА_1 є відповідальною та свідомою людиною, сам не вживає алкогольних та наркотичних речовин і негативно відноситься до осіб, які їх вживають, і тим більше за кермом. Кожне притягнення до відповідальності має мати розумний підхід, на основі аналізу ряду життєвих обставин, а не за формальним складом та в умовах відповідальної крайньої необхідності і усунення можливих передбачуваних ризиків. Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, але одночасно не врахував обставини, які мають істотне значення для прийняття рішення у справ, а саме ст. 17, 18 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

Вказано також на ст. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", згідно якої зміст постанови повинен відповідати ст. 283 і 284 КУпАП, у ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи наведене, вважали, що винесена постанова порушує права апелянта, оскільки винесена без достатніх доказів та з порушенням норм права. Судом не задоволено жодного клопотання, не проведено експертизи, не опитані свідки, не витребувано інших доказів невинуватості.

На підставі вищевикладеного просили скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 17 КУпАП, у зв`язку із перебуванням у стані крайньої необхідності, провадження у справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Швиркова О.С., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 307762 від 13 вересня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала, з поясненнями ОСОБА_1 по суті порушення, згідно яких, "огляд на стан сп`яніння я не відмовлявся від моменту зупинки ні у медичному закладі";

відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського, з двох епізодів якого судом встановлено, що водію ОСОБА_1 , пропонують пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ОСОБА_1 , знаходячись в салоні автомобіля разом з поліцейськими, а також в приміщенні медичного закладу на пряме запитання лікаря-нарколога, декілька разів чітко відмовляється пройти огляд, зазначаючи, що відмовляється здавати зразки біологічної речовини (сечі);

записом лікаря-нарколога на направленні на огляд від 13 вересня 2021 року (а. с. 4) про те, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду та підпису.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга захисника Влащенка О.А. не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП (у редакції, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Разом із тим, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та фіксуючи зазначений процес на відео, поліцейський на вимогу ОСОБА_1 в медичному закладі залучив двох свідків і зазначив їх дані в протоколі про адміністративне правопорушення.

З наданого суду відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився здавати зразки біологічної речовини (сечі), спочатку на місці зупинки транспортного засобу пояснюючи це тим, що перед тренуваннями приймає певні засоби, які, на його думку, могли вплинути не результати лабораторних досліджень, а в медичному закладі - тим, що не повинен здавати зразки біологічної речовини на нічим не підтверджену підозру працівників поліції щодо його перебування в стані наркотичного сп`яніння.

У даному випадку апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводами апеляційної скарги не спростовані обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме сповільнення рухів, сповільнення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалася, та що від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку він відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги, що відмовляючись від освідування в КМНКП "Соціотерапія", апелянт діяв з мотивів недовіри медичному закладу, однак при цьому він є відповідальною та свідомою особою, яка не вживає алкогольних та наркотичних речовин та негативно відноситься до осіб, які їх вживають, висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовують та відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що особисті мотиви відмови від проходження медичного огляду на звільняють водія від обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, а саме на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги про намір ОСОБА_1 здати аналізи в іншому медичному закладі самостійно, що згідно доводів апелянта, свідчить про відсутність в нього стану сп`яніння, є нічим не підтвердженими припущеннями та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, судом першої інстанції надано належної оцінки наявній в матеріалах справи довідці ТОВ "Сінево Україна" про те, що ОСОБА_1 13 вересня 2021 року о 10:30 год., тобто більше ніж через дві години з моменту події, самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння і ніяких ознак сп`яніння не виявлено, і зроблено обґрунтований висновок, що зазначені обставини не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 інкриміновано не керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а відмова від огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Є необґрунтованими доводи захисника Влащенка О.А. в апеляційній скарзі, що суд не врахував обставин, які мають істотне значення для прийняття рішення в справі, оскільки жодним з доводів апеляційної скарги не пояснюється, які саме обставини, на думку апелянта, не врахував суд.

Доводи апеляційної скарги про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ст. 17, 18 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Разом із тим, доводів щодо того, для усунення якої саме небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і яким чином, на його думку, ця небезпека могла бути усунута внаслідок його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційна скарга не містить взагалі.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом не задоволено жодного клопотання, не проведено експертизи, не опитано свідків, не витребувано інших доказів невинуватості, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи наявне письмове клопотання захисника від 15 листопада 2021 року про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , старшого лейтенанта Багмута М.І. , поліцейського УПП в м. Києві (а. с. 17), судом тричі вживалися заходи щодо їх виклику, про що свідчать як копії судових повісток, наявних в матеріалах справи, так і розписки захисника Влащенка О.А. про отримання повісток для виклику свідків (а. с. 24), разом із тим, свідки в судове засідання не з`явилися.

Апеляційний суд враховує, що чинними нормами КУпАП не передбачена обов`язкова участь свідків при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а клопотання про їх виклик для надання пояснень в апеляційній скарзі заявлене не було.

Інші клопотання в матеріалах справи відсутні, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Відтак, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що винесена постанова порушує права апелянта, оскільки винесена без достатніх доказів та з порушенням норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги, спрямування її на ухилення ОСОБА_1 від притягнення до адміністративної відповідальності та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга захисника Влащенка О.А. не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Влащенка Олега Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 22 грудня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.