КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
унікальний номер справи № 369/5087/21
апеляційне провадження № 33/824/99/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пазюка Євгена Сергійовича, в якій міститься клопотання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Пазюк Є.С. подав апеляційну скаргу, яка також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин, а саме: про постанову Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року скаржник дізнався лише 06 жовтня 2021 року та 07 жовтня 2021 року ознайомився з матеріалами справи, та 13 жовтня 2021 року з дотриманням строку на апеляційне оскарження подав апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а також відсутність в матеріалах справи доказів отримання скаржником оскаржуваного судового рішення до 07 жовтня 2021 року, керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржником зазначено, що він зі своєю знайомою ОСОБА_2 перебував біля Києво-Святошинської прокуратури Київської області. При цьому, ні скаржник, ні його знайома не керували транспортним засобом. Автомобіль був припаркований із вимкненним двигуном. У той час до них підійшли двоє не знайомих осіб в стані сп'яніння та почали чіплятися, у зв'язку з чим виник словесний конфлікт. В подальшому невідомі особи зазначили, що вони є працівниками поліції, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 та його знайомої будуть проблеми. Через деяких час до них під'їхали працівники поліції з якими вони спілкувалися наодинці. Згодом, працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , попросили представитися та пояснити з якого приводу виник конфлікт. При цьому, працівники поліції не запитували документів для встановлення особи, а лише запитали чи не бажає він пройти тест для визначення стан алкогольного сп'яніння. ОСОБА_1 зазначив, що готовий пройти тест разом із невстановленими особами, які представлялися працівниками поліції. В подальшому працівники поліції вказали, що тест можна не проходити, а ОСОБА_1 та його знайома можуть бути вільні. Працівники поліції жодних документів на підпис не давали, транспортний засіб не блокували, а також не повідомляли, що відносно нього буде складено протокол.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Пазюк Є.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вислухавши пояснення осіб, що з`явилися та покази свідка, суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 081506 від 09 квітня 2021 року, ОСОБА_1 09 квітня 2021 року о 02 год. 10 хв. керував автомобілем "ГАЗ 33021", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Соборна, 65, в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В той же час доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У судовому засідання ОСОБА_1 та його представник заперечили викладені в протоколі обставини та надали пояснення, що відповідають змісту апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї інструкції поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Освідування на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в закладі охорони здоров`я, оскільки передбачає лабораторне дослідження. При цьому, огляд водія проводиться у присутності двох свідків або фіксується відеозаписом.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №081506 складений відносно ОСОБА_1 указаним вимогам закону не відповідає, оскільки під час його складення працівниками поліції не було забезпечено відеофіксацію, а пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначених у протоколі датовані 08 квітня 2021 року, в той час, як подія мала місце 09 квітня 2021 року.

Допитана в якості свідка у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 вказала на те, що спілкувалася зі своїм знайомим - ОСОБА_1 біля зупинки. Поруч йшли невідомі особи, які почали висловлювати погрози та викликали поліцію. В подальшому приїхали працівники поліції та запитали у ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан сп'яніння. ОСОБА_1 погодився, однак, працівники поліції поспілкувавшись з невідомими особами відмовилися та повідомили, що більше не затримують. При цьому, на підпис нічого не давали, пояснень не відбирали.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, зокрема, порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Пазюка Євгена Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката Пазюка Євгена Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Києво-Сятошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2021 року скасувати.

Адміністративне провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити згідно до положень ст. 247 КУпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: