Справа№ 953/5842/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді- Шаренко С.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 225047 від 26.09.2022, ОСОБА_1 26.09.2022 о 18 годині 30 хвилині в м. Харкові по вул. Барабашова, буд. 10б, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN Touareg», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, в КНП ХОР «ОНД» та за допомогою газоаналізатору DRAGER Alkotest на місці зупинки відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Гулієву Е.В. Огли .

Адвокат Гулієв Е.В. Огли в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Крім того, адвокат Гулієв Е.В.О. надав до суду клопотання в якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що матеріали справи не містять належного, допустимого та достатнього доказу керування транспортним засобом.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідно до положень статті 268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні є обов`язковою, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутність останнього.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідка та дослідивши надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення матеріали, установив наступне.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень статті 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з пункту 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, зокрема, чи керувала особа, тобто була водієм транспортного засобу на місці його зупинки, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так, відповідно до статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі Інструкція), врегульовано порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ІІ Інструкції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 225047 від 26.09.2022, ОСОБА_1 26.09.2022 о 18 годині 30 хвилині в м. Харкові по вул. Барабашова, буд. 10б, керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN Touareg», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку КНП ХОР «ОНД» та за допомогою газоаналізатору DRAGER Alkotest на місці зупинки відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, Управління патрульної поліції Харківської області, до протоколу про адміністративне правопорушення додано: направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» від 26.09.2022; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.09.2022; рапорт інспектора взводу №1 роти № 6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дмитра Семененко від 26.09.2022; відеозаписи з нагрудної камери поліцейського АЛ 1952 Г.

Суд враховує, що частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З відтворених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до адміністративного протоколу Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що транспортний засіб темного кольору, був припаркований, відкрити багажник, ОСОБА_1 йде по вулиці, підходить до автомобілю, сідає на сидіння пасажира, двері відкритті, при цьому спілкується з поліцейський. Потім вийшов з автомобілю зі сторони пасажирської двері та продовжує спілкування з поліцейськими біля автомобілю. Відео не містить даних щодо: зупинки транспортного засобу «VOLKSWAGEN Touareg», р.н. НОМЕР_1 ; факту керування даним автомобілем ОСОБА_1 та перебування останнього за кермом. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, з відеозапису не вбачається присутність свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.09.2022, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що водій транспортного засобу «VOLKSWAGEN Touareg», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння саме в присутності останніх.

Таким чином в відтворених у судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського та доданих до протоколу письмових матеріалів, містять очевидні суперечності та протиріччя один одному.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В межах розгляду даної справи судом не встановлено будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «VOLKSWAGEN Touareg», р.н. НОМЕР_1 , 26.09.2022 о 18-30 годині в м.Харкові по вул. Барабашова, як зазначено поліцейським у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 225047 від 26.09.2022, та його зупинку поліцейськими відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». А тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був водієм в розумінні вимог пункту 1.10 ПДР України.

З огляду на зазначене, а також те, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, є особа, яка керує транспортним засобом, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні 26.09.2022 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена, що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя- С.Л. Шаренко