Справа № 275/363/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

з участю ОСОБА_1 , захисника Кучерявої Т.А., потерпілої ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Брусилівського районного суду Житомирської області з Відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшли протоколи серії ВАВ №503902 від 03.07.2022 року, та серії ВАВ №503870 від 03.07.2022 року згідно з якими 02.07.2022 об 11 годині 20 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав її словами нецензурної лайки та погрожував фізично розправою, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю останньої, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та 03.07.2022 об 11 годині 20 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав її словами нецензурної лайки та погрожував фізично розправою, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю останньої, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст.36 КупАП, суддя вважає за необхідне об`єднати вказані протоколи в одне провадження, в зв`язку з чим задоволено відповідне клопотання захисника.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив що 02.07.2022 та 03.07.2022 з колишньою дружиною не сварився, а це вона сварилась на нього та погрожувала притягненням до відповідальності. Вказав, що виник конфлікт через користування спільним майном, при цьому такі суперечки між ними постійні. Пояснив, що 02.07.2022 працівник поліції не приїздили, а матеріали оформили 03.07.2022. Категорично заперечив вчинення ним насильства.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кучерява Т.А. подала клопотання про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення мотивоване тим, що доказів вчинення указаного правопорушення матеріали справи не місять, протоколи мають неточності, а спори колишнього подружжя ОСОБА_3 щодо спільного користування майном не тотожні вчиненню насильства в сім`ї. Звернула увагу на порушення, допущені при складання протоколів та відсутність доказів вчинення протиправних дій. Просила закрити провадження.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засідання вказала, що через побутові конфлікти між ним постійно виникають сварки. Пояснила, що 02 та 03.07.2022 ОСОБА_1 сварився на неї, тому і викликала поліцію.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Кучерявої Т.А., потерпілої ОСОБА_2 дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 не було зібрано належних доказів, які б у своїй сукупності були достатні для висновку поза розумним сумнівом про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.

Так, ще в письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечив вчинення протиправних дій, з приводу події 02.07.2022 пояснення не відібрані, а до протоколу додані лише копії пояснень потерпілої ОСОБА_2 в якій також події 02.07.2022 н е конкретизовані, а містять лише цитування диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Інших доказів суду не надано, в відповідній графі протоколі зазначено про відсутність матеріальної шкоди внаслідок події, а сам протокол щодо події 02.07.2022 складений лише наступного дня. Суд враховує, що з приводу конфлікту 03.07.2022 протокол про ідентичне правопорушення з тією ж самою фабулою було складено і на ОСОБА_4 , докази в обох справа ідентичні (оригінали та ксерокопії пояснень). За таких обставин суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_4 , які є єдиними доказами у справі, оскільки вона також обвинувачується у вчиненні аналогічного правопорушення щодо ОСОБА_5 при тих же подіях (справа № 275/362/22).

Інших доказів суду не надано.

За таких обставин, пояснення ОСОБА_1 щодо не причетності до інкримінованих дій не спростовані сукупністю належних доказів щодо вчинення ним адміністративних правопорушень відносно потерпілої, а самі лише пояснення потерпілої, за наведених вище обставин, не можуть бути достатніми доказами для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, враховуючи тривалі неприязні відносини учасників конфлікту..

Водночас, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а всі сумніви в силу ст. 62 Конституції України мають трактуватись на користь особи, щодо якої складено протокол.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративні правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суддя позбавлений можливості встановити факт вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст.36, 173-2, 245, ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі ст. 36 КУпАП, об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення № 275/363/22 та № 275/364/22 та присвоїти єдиний унікальний номер справи № 275/363/22.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Брусилівського районного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.