КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2797/2022
Категорія: ст. 303 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Павленко О.П.

суддів Гладія С.В., Тютюн Т.М.

за участю секретаря Педенко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань (далі ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що в поданій до ДБР заяві не наведено об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей за такою заявою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року, скасувати цю ухвалу та прийняти нове рішення, яким зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 14 листопада 2021 року.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що 14 листопада 2021 року звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та повідомити про це заявника. 04 грудня 2021 року він отримав відповідь за підписом старшого слідчого в ОВС ГСУ ДБР про те, що не виявлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим звернувся зі скаргою до Печерського районного суду м. Києва, але в задоволенні його скарги було відмовлено.

Вважає рішення слідчого судді незаконним та необґрунтованим і таку позицію мотивує тим, що за його заявою слідчим не були виконані положення ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки органи досудового розслідування перевірку заяви про вчинення кримінального правопорушення повинні проводити в рамках відкритого кримінального провадження, але доводи його скарги залишилися поза увагою слідчого судді.

Крім того, як зазначає заявник, є безпідставним висновок слідчого судді про те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, оскільки встановлення факту достатності відомостей про кримінальне правопорушення має відбуватися в межах кримінального провадження.

ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що слідчий суддя при вирішенні питання щодо обґрунтованості його вимог не мав матеріалів справи, не досліджував заяву про кримінальне правопорушення, яка лише оголошувалися заявником під час судового розгляду.

Що стосується клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, то ОСОБА_1 зазначає, що 25 січня 2022 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, з повним текстом якого він ознайомився лише 15 лютого 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень і до часу звернення з апеляційною скаргою копію ухвали від суду не отримав, тому вважає, що строк для звернення з апеляційною скаргою ним було пропущено з поважних причин.

Заявник та прокурор, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибули і клопотання про відкладення розгляду не подали, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З матеріалів справи слідує, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 25 січня 2022 року ОСОБА_1 подав 22 лютого 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку оскарження.

Розгляд скарги відбувся за участі ОСОБА_1 в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Харкова, 25 січня 2022 року було проголошено лише резолютивну частину судового рішення, а повний текст оголошено без участі заявника 28 січня 2022 року.

В матеріалах провадження відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії ухвали слідчого судді від 25 січня 2022 року, отже його твердження про ознайомлення з текстом ухвали з Єдиного держаного реєстру судових рішень 15 лютого 2022 року нічим не спростовані.

З урахуванням того, що виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження заявником пропущений із поважних причин, тому підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_1 , то колегія суддів враховує наступне.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_1 14 листопада 2021 року звернувся до ДБР із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомив про неправомірні, на його думку, дії посадових осіб Кабінету Міністрів України щодо встановлення на території України карантинних обмежень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отримавши інформацію з ДБР про невнесення відомостей до ЄРДР, 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав скаргу слідчому судді Печерського районного суду м. Києва, в якій просив суд зобов`язати уповноважених осіб ДБР внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 14 листопада 2021 року.

За результатами судового розгляду цієї скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні і з таким рішенням погоджується колегія суддів, оскільки визнає безпідставними доводи заявника про те, що висновки слідчого судді суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею під час розгляду скарги шляхом дослідження оголошеної ОСОБА_1 заяви про кримінальне правопорушення, що не оспорюється заявником і в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просив нести до ЄРДР відомості щодо неправомірних, на його думку, дій посадових осіб Кабінету Міністрів України у зв`язку з встановлення на території України карантинних обмежень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, заява ОСОБА_1 не містить відомостей, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, які підлягають внесенню до ЄРДР, що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Разом із цим, такі обставини дозволяють зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за заявою ОСОБА_1 щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Всупереч твердженням заявника, слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до ЄРДР. До того ж будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа та її подання до ДБР не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Посилання заявника на неповноту судового розгляду також є непереконливим, оскільки в розпорядженні слідчого судді було достатньо матеріалів для розгляду скарги по суті її вимог, а заяву від 14 листопада 2021 року заявник оголосив під час судового розгляду, отже необхідності витребувати матеріали звернення ОСОБА_1 до ДБР у слідчого судді не було.

Оскільки висновки слідчого судді в ухвалі про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, тобто ухвала від 25 січня 2022 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

Павленко О.П. Гладій С.В. Тютюн Т.М.