Справа № 597/573/22
Провадження № 3/597/310/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2022 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області в особі судді Васильченка В. В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2022 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області від ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП України в Тернопільській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.173-2 КУпАП (справа № 597/252/22, провадження № 3/597/143/2022). Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 733773 від 02.02.2022 року ОСОБА_1 27.01.2022 року біля 17 год. 47 хв., перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого сина ОСОБА_2 домашнє насильство економічного характеру, а саме: не хотіла повертати грошові кошти в розмірі 200 доларів США, які він надав їй, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання учасники провадження не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Постановою судді Шевчук В.М. від 22.03.2022 року матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернуті для належного доопрацювання.

Згідно штампу вхідної кореспонденції за № 1216 справа повторно надійшла до суду 05.07.2022 року. Цього ж дня відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Васильченка В.В.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що подія правопорушення мала місце 27.01.2022 року, а тому, як на момент автоматичного розподілу справи на суддю (05.07.2022 р.), так і на момент ухвалення рішення судом (07.07.2022 р.) сплинув, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Пункт 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Тобто, обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що на час розгляду справи в суді закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності, суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість особи, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (п. 137 Рішення від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. The United Kingdom), п.51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

За вказаних обставин, суд приймає рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 38, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В. В. Васильченко