Провадження № 3/742/597/22
Єдиний унікальний № 742/1406/22
Постанова

іменем України

19 липня 2022 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого-судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби: м.Прилуки, в/ч НОМЕР_1, командир відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу батальйону охорони,

за ч.4 ст.172-11 КУпАП,

установив:

28 червня 2022 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.172-11 КУпАП.

В судовому засіданні 30 червня 2022 року ОСОБА_1 обставини викладені в протоколі не визнав, просив розгляд справи у зв`язку з необхідністю укладення договору з адвокатом на представництво та надання правничої допомоги, викликати в судове засідання свідків. Справу відкладено до 04 липня 2022 року.

04 липня 2022 року в судовому засіданні ОСОБА_1 обставини викладені в протоколі не визнав, вину у самовільному залишенні військової частини не визнав. Пояснив, що має проблеми з ногою, 24 червня 2022 року звернувся в медичну частину та отримав направлення до лікаря хірурга міської лікарні. Проте, 24 червня 2022 року лікаря не дочекався та поїхав додому. 25 червня 2022 року знову поїхав до лікаря та після огляду і всіх процедур поїхав додому. 26 червня 2022 року зранку передзвонив до командира ОСОБА_2 та повідомив, що у нього набрякла нога, він не може взутися та з`явитися на службу. Попросив залишитися вдома на пару днів, про що командир погодився. 27 червня 2022 року він залишився вдома. 28 червня 2022 року приїхав до лікарні знімати шви на нозі та о 18 год. повернувся до військової частини.

Свідок ОСОБА_2 , командир інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1, в судовому засіданні дав показання, що 24 червня 2022 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_1 у зв`язку із скаргою на біль в нозі видано направлення до лікаря-хірурга, надано декілька годин на відвідування лікаря, проте того дня ОСОБА_1 до військової частини не повернувся. 25, 26, 27 червня 2022 року на місці служби його не було, на телефонні дзвінки ОСОБА_1 , не відповідав. 28 червня 2022 року було прийнято рішення відвідати лікарню та встановити місце перебування ОСОБА_1 . Близько 11 год. ранку перебуваючи в лікарні свідок побачив ОСОБА_1 , який тільки прийшов до лікаря. Медична сестра зробила перев`язку рани, після чого свідок повідомив ОСОБА_1 про необхідність повернутися у військову частину. При цьому додав, що по телефону дозволу ОСОБА_1 залишатися вдома, не надавав. Лише 29 червня 2022 року ОСОБА_1 прибув на службу, та було складено протокол про самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.

Свідок ОСОБА_3 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1, дав показання, що на прохання ОСОБА_1 27 червня 2022 року возив його до лікаря.

Свідок ОСОБА_4 , командир режимної служби м.Чернігова, дав показання, що ОСОБА_1 щодо стану свого здоров`я після відвідування лікаря зобов`язаний був повідомити свого командира. ОСОБА_1 неодноразово порушував порядок служби за що отримував догани.

Свідок ОСОБА_5 , начальник медичної служби в/ч НОМЕР_1 дав показання, що вранці 24 червня 2022 року звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на біль в нозі, після чого видано направлення до лікаря-хірурга. Того дня, ОСОБА_1 убув в лікарню та не повернувся до військової частини із висновком лікаря. Інші військові, яким надавалися направлення на відвідування лікаря, повернулись в той же день через декілька годин. У зв`язку із тривалою відсутністю ОСОБА_1 на службі 28 червня 2022 року близько 18 год. 20 хв. він зателефонував до лікаря хірурга ОСОБА_6 , який повідомив, що ОСОБА_1 було знято шви, патології відсутні і госпіталізації він не потребує.

Справу відкладено до 19 липня 2022 року для надання додаткових доказів представниками в/ч НОМЕР_1 та виклик свідків.

В судове засідання 19 липня 2022 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка ОСОБА_1 та від нього не надійшло повідомлення про поважні причини неявки в судове засідання.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , показання свідків, дослідивши адміністративні матеріали та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно до вимог ст. 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України.

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану неодноразово продовжено, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, відміно служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

У відповідності до диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Диспозиція ч.4 ст.172-11 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час розгляду справи матеріалів, а саме: протоколом про військове адміністративне правопорушення НОМЕР_1 №28 від 29 червня 2022 року, письмовими підписами свідків даного правопорушення в протоколі, рапортами, службовою карткою стосовно ОСОБА_1 та довідкою Прилуцької центральної міської лікарні від 06 липня 2022 року за №01-20/513.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.4 ст.172-11 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Разом з тим, суд бере до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що відносяться до адміністративних правопорушень, що військових адміністративних правопорушень, враховуючи особу правопорушника, його ставлення до скоєного та керуючись ч.4 ст.172-11, 221, 283-285, 294 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двісті тридцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3995 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 грн. 20 коп.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу визначеного у постанові суду.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА