КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2691/2022 Постанова винесена суддею Курічовою В.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, працюючої інженером в ТОВ «БМК «Енергомонтажвентиляція», проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, за яким, 18 листопада 2021 року о 10 год. 30 хв. на перетині вул. Сортувальна та вул. Здолбунівська в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 107», державний номерний знак НОМЕР_1 , на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надала переваги у русі транспортному засобу «CitroenC5 Aircross», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та повертав праворуч, та скоїла з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п. 16.6 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прийняте судом рішення повністю не відповідає дійсним обставинам справи, а єдина кваліфікація - п. 16.6 ПДР України, застосована всупереч матеріалів справи, в тому числі на не перевірених у судовому порядку поясненнях другого водія ОСОБА_2 .

Також суд при прийнятті рішення не встановив конкретного місця ДТП, яке фактично сталось в той момент, коли вона ( ОСОБА_1 ) завершила маневр безпечного лівого повороту та продовжила рух по обраній середній полосі.

Крім того, зазначає, що на місці ДТП ОСОБА_2 стверджувала, що з вул. Урлівської повертала праворуч на вул. Здолбунівську, що відображено стрілкою руху її транспортного засобу на схемі місця ДТП, проте жодним чином не визначилась, як вона опинилась у середній (другій) смузі, посилаючись на «помеху справа».

Між тим, алгоритмічна позиція - «перешкода з права» застосовується при одночасному перестроюванні транспортних засобів, що рухаються у попутному напрямку, а вона ( ОСОБА_1 ) у даному випадку жодних дій по маневруванню не вчиняла, в тому числі і правого повороту не включала.

Тому вважає, що ОСОБА_2 повністю проігнорувала п.п. 10.4, 10.5 ПДР України, за якими вона зобов`язана повертати в крайню праву полосу, і навіть на полосу для руху громадського транспорту, де для звичайного транспорту з`їзд з розміткою 1.11. А потім, коли перестроюється наліво з крайньої правої смуги в середню, повинна не перетинати суцільну розмітку 1.1, де завгодно, а лише в тому місці, де є розмітка 1.11, ввімкнути лівий покажчик повороту та здійснити маневр, даючи дорогу тим, хто рухається зліва (п. 10.3 ПДР).

До того ж ОСОБА_2 , яка уникала з`ясування обставин справи та її пояснення суд не зміг перевірити у судовому засіданні, очевидно здійснювала небезпечні маневри, недотримуючись вимог безпечних режимів швидкості, інтервалів та дистанції, оскільки при в`їзді на перехрестя та по завершенні маневру лівого повороту у неї ( ОСОБА_1 ) будь-яких перешкод не було, і лише знаходячись у середньому ряду транспортного потоку, отримала сильний удар в праве переднє колесо та в передній правий бампер, від якого автомобіль відкинуло на частину третьої полоси.

Крім того, зазначає, що за фактичними обставинами та матеріалами справи розв`язка перехрестя в цьому місці не передбачає руху в зустрічному напрямку та перетину з тими, хто повертає праворуч (з вул. Сортувальна, де односторонній рух і немає зустрічного потоку, повертають наліво 2 смуги, знак 5.16: в крайню ліву та середню на вул. Здолбунівську, де є три смуги в одному напрямку, а з вул. Урлівської, де висить знак 3.21, забороняючи рух прямо на вул. Сортувальну та встановлений дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах праворуч або ліворуч», повертає направо лише одна смуга в крайню праву, котра ще позначена суцільною розміткою 1.1, з`їзд з якою далі з розміткою 1.11).

Також зазначає, що транспортна розв`язка на перехресті, де вона ( ОСОБА_1 ) здійснила безпечний поворот ліворуч з вул. Сортувальної на зелене світло в свою середню полосу та рухалась далі по вільній вул. Здолбунівська, була порожня. Та раптово, невідомо звідки, на великій швидкості (доводить великий гальмівний шлях) ОСОБА_2 , перетнувши суцільну розмітку 1.1, вдарила її машину. При цьому, своїми діями ОСОБА_2 створила небезпечну ситуацію, при якій могли суттєво постраждати або загинути інші учасники дорожнього руху. Від удару її машину відкинуло в лівий бік, де вона опинилась між другою і третьою полосами дорожнього руху, а працівники поліції, складаючи схему ДТП, дану обставину відобразили невірно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема фото доказів, що стороння особа на автомобілі ОСОБА_2 затирала сліди удару з її колеса, та відкинули накладку на протитуманну фару її автомобіля, яка лежала зліва автомобіля «Citroen C5».

Таким чином, вважає, що у разі дотримання судом вимог щодо обов`язкової участі сторін, що викликались у адміністративній справі, дослідження та належної оцінки письмових доказів, суд мав би прийняти рішення про закриття адміністративного провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, до якого вона жодного відношення не має.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що розгляд справи упродовж начебто трьох судових засідань відбувся 17.02.2022 р., при тому, що особисто 17.02.2022 р. за викликом під розписку вона прибула на судове засідання, де суддя та її секретар повідомили, що провадження по справі буде закрите за відсутністю складу її вини в адміністративному порушенні і запропонували забрати постанову через 10 днів, але так як 24.02.2022 р. на певній частині країни почалась війна і був введений воєнний стан, який триває до цього часу, то до суду вона фізично не зверталась, у зв`язку з чим, за поданою нею 01.09.2022 р. заявою, копію постанови отримала у приміщенні місцевого суду лише 02.09.2022 р.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 проти її задоволення, а також судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бабіну І.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Проте, цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, по факту дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 18 листопада 2021 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 за порушення п. 16.6 ПДР України.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддя дійшла висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні п. 16.6 Правил дорожнього руху, а саме в тому, що на перетині вул. Сортувальна та вул. Здолбунівська в м. Києві ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot 107», державний номерний знак НОМЕР_1 , на регульованому перехресті при повороті ліворуч не надала переваги у русі транспортному засобу «Citroen C5 Aircross», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку та повертав праворуч, та скоїла з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду свою вину в даній дорожньо-транспортній пригоді не визнала та пояснила, що вона рухалась в середній смузі по вул. Сортувальній, де односторонній рух та є знак 5.16, за яким з двох смуг можна повертати ліворуч. Тому переконавшись, що дорога була порожньою, інших транспортних засобів не було, стала повертати ліворуч на зелене світло світлофора у середню смугу вул. Здолбунівської, де є три смуги для руху, з яких крайня права для громадського транспорту, тому там є попередження про звуження дороги. В цей час ОСОБА_2, яка рухалася у крайній правій смузі по вул. Урлівська, раптово на великій швидкості, перетнувши суцільну розмітку 1.1, незрозуміло як опинившись у середній смузі вул. Здолбунівської, виїхала прямо перед нею та вдарила її автомобіль. Від удару її автомобіль відкинуло в лівий бік, де вона опинилась між другою і третьою смугами дорожнього руху, а працівники поліції, складаючи схему ДТП, дану обставину відобразили невірно. При цьому зазначила, що зіткнення сталося за перехрестям, вже трохи далі за пішохідним переходом в середній смузі. Первинний контакт автомобілів відбувся заднім лівим колесом автомобіля, під керуванням ОСОБА_2 , у передній бампер та праве переднє крило її автомобіля. Тому вважає, що своїми діями ОСОБА_2 створила небезпечну ситуацію, при якій могли суттєво постраждати або загинути інші учасники дорожнього руху.

За поясненнями другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , наданими нею в суді апеляційної інстанції, вона рухалась по вул. Урлівській та повертала праворуч у середню смугу на вул. Здолбунівську, де є дві смуги для руху та заїзна кишеня, де є зупинка для громадського транспорту, а не крайня права смуга, як на те вказує ОСОБА_1 . Також там є суцільна смуга, яку не можна перетинати, тому вона повертала у середню смугу за заїзною кишенею для громадського транспорту, де є зупинка громадського транспорту, але, коли вона почала здійснювати поворот, то краєм ока побачила, що їде транспортний засіб, проте, була впевнена, що він її пропустить, так як вона там часто їздить і її завжди пропускають. Однак, як тільки вона повернула, то відчула удар в задній бампер з лівої сторони та проїхавши ще трохи вперед, декілька метрів, і зупинилася. Зіткнення сталося відразу за пішохідним переходом. При цьому, зазначила, що на цю смугу руху вона повернула перша, тому ОСОБА_1 її бачила, так як вона повернула за нею, і повинна була її пропустити. В результаті зіткнення у ОСОБА_1 на автомобілі були пошкодження, а на її автомобілі пошкоджень майже не має.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_2 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_1 , а й іншими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди без будь-яких заперечень, в якій відображені дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося за межами регульованого світлофорними об`єктами перехрестя в середній смузі руху, по якій, здійснивши поворот ліворуч, рухався автомобіль «Peugeot», та в якій після зіткнення розташовуються обидва автомобілі, і у кінцевому положенні після зіткнення автомобіль «Peugeot»розташований під незначним кутом вліво, а автомобіль «Citroen» - розташований попереду автомобіля «Peugeot»прямолінійно, та в результаті зіткнення в автомобілі «Peugeot» пошкоджено переднє крило з правого боку, передній бампер та фара противотуманна, а в автомобілі «Citroen» - задній бампер з лівого боку та диск.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Peugeot» та «Citroen» свідчать про те, що задньою лівою боковою частиною автомобіль «Citroen» контактував із правою передньою боковою частиною автомобіля «Peugeot».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано положення автомобілів «Peugeot» та «Citroen» після зіткнення і пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, з яких слідує повна відповідність відтворених у схемі ДТП даних в цій частині.

Таким чином, розташування автомобілів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з іншими доказами по справі, зокрема поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо напрямку руху транспортних засобів безпосередньо перед зіткненням, свідчать про те, що обидва водії на момент зіткнення вже завершили свій маневр повороту та зіткнулися за межами перехрестя у середній смузі руху, по якій рухався прямо автомобіль «Peugeot», і зазначене вказує на те, що, повернувши праворуч та починаючи перелаштовуватись у середню смугу руху, ОСОБА_2 не надала дорогу автомобілю «Peugeot», який після повороту ліворуч вже рухався прямо по тій смузі, на яку вона мала намір перелаштуватися, що і стало причиною зіткнення транспортних засобів.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтвердила і допитана в суді апеляційної інстанції судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 , яка пояснила, що за обсягами матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що, оскільки маневр повороту був завершений обома водіями, які вже повністю проїхали перехрестя, яке має заокруглення, тобто те місце, де має надаватися перевага у русі, а зіткнення транспортних засобів відбулося вже за межами заокруглень, тобто за межами перехрестя та за пішохідним переходом, то в даному випадку має місце зміна напрямку руху, тому з технічної точки зору інкримінувати п. 16.6 ПДР водію автомобіля «Peugeot»ОСОБА_1 некоректно.

Крім того, зазначила, що організація руху на даній ділянці має певні недоліки, бо права смуга руху, по якій рухався автомобіль «Citroen» закінчувалась, так як там є заїзний карман для громадського транспорту, тому водію автомобіля «Citroen» треба було перелаштовуватись у середню смугу і для виконання цього маневру потрібно було керуватися п. 10.3 ПДР та дорожньою розміткою 1.2, тобто для того, щоб перелаштуватися, водій повинна була дати дорогу транспортним засобам, які рухались по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтись. При цьому траєкторія руху автомобіля «Citroen»була такою, що він повернув вправо, але на момент зіткнення у середню смугу він ще повністю не повернув, а частково займав крайню праву смугу та частково середню смугу, та знаходився під кутом до автомобіля «Peugeot», при цьому швидкість автомобіля «Citroen» була більше ніж у автомобіля «Peugeot», тобто маневр автомобіля «Citroen» був швидше. Тобто дорожньо-транспортна пригода сталася за перехрестям під час зміни напрямку руху автомобіля «Citroen» і цей маневр призвів до зіткнення.

Таким чином, враховуючи місце зіткнення, характер контактування транспортних засобів під час зіткнення та їх розташування після зіткнення, з технічної точки зору дії водія автомобіля «Citroen» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.3 ПДР, що й знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Тому, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_1 вимог п. 16.6 Правил дорожнього руху, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також приймаючи до уваги, що водій автомобіля «Peugeot» ОСОБА_1 мала підстави розраховувати, відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, що водій автомобіля «Citroen» ОСОБА_2 дотримається вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, в її діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.