Провадження 3/557/448/2022
Справа 557/665/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Рудика В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з УПП в Рівненській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2022 року об 11 годині 14 хвилини ОСОБА_1 на 308 км а/д М-06 «Київ-Чоп», в порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом «KIA SPORTAGE», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у закладі охорони здоров`я 27 травня 2022 року, що підтверджується висновком №450 від 27 травня 2022 року.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

23 червня 2022 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Рудика В.Р. надійшло клопотання про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначеного клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_1 не згідний з інкримінованим йому правопорушенням, так як у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а результат показаний технічними засобами-алкотестерами був визваний застосуванням спрею для ротової порожнини від зубного болю «Лідокаїн-Здоров`я», який виготовлений на базі етанолу. Даний препарат, як зазначив захисник, було виписано ОСОБА_1 26 травня 2022 року та такий не входить в перелік лікарських засобів, що впливають на реакцію водія та перешкоджають йому керувати транспортним засобом. Те, що ОСОБА_1 приймав лікарський препарат говорить і швидкість зменшення проміле, що зафіксовані спеціальними засобами-алкотестерами працівників поліції та медичного закладу. Також захисник звернув увагу на те, що згідно перерахунку одиниць виміру алкоголю у повітрі, яке видихається, з розрахунку 0,25 мг - становить 0,5 проміле, вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 0,415 проміле, тобто в межах норми, передбаченої Віденською Конвенцією «Про дорожній рух» від 08 листопада 1968 року, згідно положень якої максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не має перевищувати 0,50 гр.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що був зупинений працівниками поліції у зв`язку з перевищенням швидкості руху, з приводу чого відносно нього була винесена постанова та його притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказаної постанови останній не оспорював та сплатив штраф, водночас заперечив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вказавши на те, що не вживав алкогольних напоїв, а покази приладів могли бути зумовлені застосуванням ним спиртовмісних ліків, так як у нього болів зуб.

Захисник у судовому засіданні підтримав, висловлену у своєму письмовому клопотанні позицію щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Мотивуючи таку позицію, останній вказавши на зазначені у клопотанні доводи, додатково зауважив на тому, що покази алкотестера, який був застосований поліцейськими не можуть братися до уваги, оскільки калібрування приладу було проведено 11 лютого 2021 року, тобто з часу повірки приладу пройшло більше року.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рудика В.Р., дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає, як за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, його винуватість об`єктивно стверджується даними наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії АББ №149280 від 27 травня 2022 року, яким зафіксовано обставини вчинення правопорушення (арк. спр. 2);

-результату тестування на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest №6810», тест №7325 від 27 травня 2022 року, результат огляду становлять 0,61 ‰ (арк. спр. 3);

-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27 травня 2022 року, у якому зафіксовано результат огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810», який становлять 0,61 ‰ (арк. спр. 4);

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 травня 2022 року (арк. спр. 5);

-висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №450 від 27 травня 2022 року (арк. спр. 5);

-постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5421736 від 27 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (арк. спр. 7);

-зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії АББ №149280 про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортними засобами протягом 24 годин (арк. спр. 9);

-відеозапису з нагрудної камери поліцейських (арк. спр. 10).

Вказані вище докази є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

З досліджених у судовому засіданні доказів суддею установлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, через порушення Правил дорожнього руху був зупинений працівниками поліції та на вимогу останніх пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням поліцейськими спеціального технічного засобу «Drager Alcоtest 6810». При цьому суддею зауважується, що під час проведення огляду особи поліцейським було застосовано технічний засіб відеозапису та матеріали такого відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, при проведенні такого огляду були залучені свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, а присутність зафіксована матеріалами відеозапису.

У подальшому, як убачається із досліджених доказів, ОСОБА_1 , висловивши свою незгоду з результатами проведеного огляду, був доставлений працівниками поліції до закладу охорони здоров`я, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради від 27 травня 2022 року №450, ОСОБА_1 на час огляду - о 12 годині 08 хвилини 27 травня 2022 року перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Як убачається з інформації медичного директора КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради від 10 червня 2022 року та долучених до неї матеріалів, при огляді ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я використовувався газоаналізатор «Lion Alkometer 700», результат тестування на алкоголь становить 0,46 ‰ та 0,41 ‰.

Підстав ставити під сумнів правомірність та об`єктивність висновку лікаря суддею не встановлено.

Суддя при цьому зауважує, що під час судового розгляду на підставі наявних доказів було встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я був проведений за наявності для того законних підстав, у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та з належною фіксацією його результатів.

Відповідно до ст. 267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, будучи незгодним з оглядом, про який йдеться вище, ОСОБА_1 своїм правом на оскарження цього заходу забезпечення провадження не скористався.

Що стосується твердження захисника про те, що національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю у крові та у повітрі, що видихається, у зв`язку з чим останній просить застосувати положення Віденської Конвенції про дорожній рух та закрити провадження по даній справі, оскільки рівень алкоголю у крові водія, який було встановлено, є нижчим за допустиму названою Конвенцією норму, то суддя зауважує наступне.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

До того ж, відповідно до вимог Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння лікарем встановлюється діагноз (п. 15 Розділу ІІІ Інструкції). В той же час нормативно-правові акти не вимагають зазначення кількості проміле у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, пункт 7, яким визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, міститися у Розділі ІІ Інструкції, який визначає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, а не порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я і оформлення його результатів, який проходив ОСОБА_1 , тобто порядок, на який посилається захисник, не підлягав застосуванню за встановлених обставин.

Покликання ОСОБА_1 та його захисника на те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не перебував у стані алкогольного сп`яніння, так як алкогольних напоїв не вживав, а такі результати були зумовлені вживанням спиртовмісних ліків, на переконання судді є неспроможними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, але й спростовуються наведеними вище даними, які покладені в основу даного рішення.

Надаючи таку оцінку означеним вище доводам сторони захисту, суддею зауважується також на тому, що згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в тому числі й за керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів.

Таку позицію захисту слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Відхиляються суддею при оцінці доказів і аргументи захисника з приводу того, що калібрування газоаналізатора «Alcotest №6810», який був використаний поліцейськими при огляді ОСОБА_1 , було проведено більше року тому 11 лютого 2021 року, оскільки за даними роздруківки тестування на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest №6810», тест №7325 від 27 травня 2022 року, останнє калібрування приладу було «2021.11.02 рік.міс.день».

Отже, дослідженими доказами встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому в діях останнього вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників, вважаю за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності та з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та підлягає зарахуванню на рахунок UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено та проголошено о 12 годині 45 хвилин 06 липня 2022 року.

Суддя Ю.В. Оленич