ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 622/375/21 Головуючий суддя І інстанції Чернова О.В.
Апеляційне провадження № 33/818/74/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст. 172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Царук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Царук А.І. на постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, громадянина України, проходить службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія (санітара) медичного пункту прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та до нього застосоватино адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 30.03.2021 року о 09 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_2 , знаходячись на території військового містечка прикордонної комендатури швидкого реагування, що знаходиться за адресою: Харківська область, с.Цапівка, вул. 1 Травня, 8-А, перебував в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з тим, що молодший сержант ОСОБА_1 мав ознаки вживання наркотичних речовин, а саме почервоніння та приплющення очей, невнятну мову, йому було запропоновано пройти медичний огляд у КНПХОР «Обласний наркологічний диспансер», на що молодший сержант ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків. Своїми діями молодший сержант ОСОБА_1 створює передумови до підриву бойової готовності підрозділу, правопорушення вчинив в умовах особливого періоду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Царук А.І. просить судову постанову скасувати, ухваливши нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2021 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 , не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, від проходження відповідного огляду не відмовлявся, направлення на проходження огляду не було видано посадовою особою, в подальшому у цей день отримав він був допущений до служби, разом з усіма військовослужбовцями отримав табельну зброю. Зазначає, що під час судового розгляду свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поясняли, що у ОСОБА_1 не було ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а лише зазначили, що у останнього було лише почервоніння очей. Апелянт також посилається на те, що протоколі про адміністративне правопорушення на місці пригоди не складався, сам протокол є підробленим документом, судом першої інстанції було порушено порядок допиту свідка ОСОБА_4 , у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на службі на військовому об`єкті чи на території військової частини у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, акт огляду на стан сп`яніння на місці не складався, судом було проігноровано клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання для отримання відповіді на адвокатський запит.

Крім того, захисник зазначає, що до правовідносин, що склалися в даному провадженні потрібно застосовувати положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 за №1413/27858, оскільки інший нормативний акт відсутній.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції на 10 год. 30 хв. 23.02.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, але йому на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі захисника та матеріалах справи, направлялися судове повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, яке повернулося до Харківського апеляційного суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.150, 151-153).

23.02.2022 року захисник Царук А.І. повідомив, що у нього немає зв`язку з його підзахисним більш ніж півроку, його процесуальна позиція була раніше узгоджена з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважав за можливе провадити розгляд справи за його апеляційної скаргою без участі ОСОБА_1 .

Крім того, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду про відкладення судового засідання, яке було призначено на 10 год. 30 хв. 23.02.2022 року, від ОСОБА_1 або його захисника до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме захисник Царук А.І. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Золочівського районного суду Харківської області від 09.06.2021 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За таких обставини та з урахуванням думки захисника Царук А.І., суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який не отримує судові виклики та будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Царук А.І., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021 року, довідки, виданої прикордонною комендатурою швидкого реагування Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, акті відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння від 30.03.2021 року, а також на усні пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , коменданта та заступника коменданта прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , наданими ними безпосередньо в судовому засіданні.

Як убачається з довідки, виданою прикордонною комендатурою швидкого реагування Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського загону (військова частина 9951) (а.с.77), а отже останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Положеннями ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 особливий період розпочався з 17 березня 2014 року.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551 (далі за текстом - Статут) усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Ст. 1 Статуту передбачає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст.172-20КУпАП передбачена за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Частиною 1 статті 172-20КУпАП встановлена відповідальність, в тому числі, за відмову військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021, 30.03.2021 року о 09 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_1 , знаходячись на території військового містечка прикордонної комендатури швидкого реагування, перебував в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з тим, що молодший сержант ОСОБА_1 мав ознаки вживання наркотичних речовин, а саме почервоніння та приплющення очей, невнятну мову, йому було запропоновано пройти медичний огляд у КНПХОР «Обласний наркологічний диспансер», на що молодший сержант ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків. Своїми діями молодший сержант ОСОБА_1 створює передумови до підриву бойової готовності підрозділу, правопорушення вчинив в умовах особливого періоду, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.1).

З відомостей акту відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння від 30.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 30.03.2021 року відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (а.с.2).

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями заступника начальника загону - комендант прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_6 під час складання ним протоколу та адміністративних матеріалів за цим протоколом, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником ОСОБА_8 не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії заступника начальника загону до його керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій заступника начальника загону під час складення протоколу.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з відомостей ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи, а тому апеляційні доводи в цій частині є необґрунтованими та суб`єктивними.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції заступник коменданта з персоналу прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_7 пояснив, що у зв`язку із проведенням заходів, спрямованих на підтримання належної поведінки, профілактики вживання алкоголю та наркотичних засобів було закуплено експрес тести. Дійсно, 29.03.2021 року ОСОБА_1 було запропоновано пройти обстеження за допомогою експрес тесту. ОСОБА_1 почав нецензурно висловлюватися в його бік, в бік прикордонної служби, просив дати йому дослужити, після чого добровільно здав тест, який дав позитивний результат, та потім знов почав нецензурно висловлюватися, бурхливо поводитися, мав збуджений стан і на його запитання підтвердив вживання наркотичних засобів. 30.03.2021 року у нього із ОСОБА_1 в приміщенні комендатури відбувалася розмова, у ОСОБА_1 була нечітка мова, він запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд в медичному закладі, на що останній відмовився в присутності ОСОБА_5 і ОСОБА_4 .. Потім він запропонував ОСОБА_1 надати пояснення, на що останній також відмовився і сказав, що не буде ніде нічого підписувати. Було складено акт про відмову, роздруковано, підписано свідками. ОСОБА_1 перебував біля кабінету коменданта, ОСОБА_9 запитував у нього якісь документи. Про зазначене він доповів ОСОБА_6 і надав акти, останній склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Після цього він не надавав ніяких команд ОСОБА_1 , чи проходив після цього службу останній йому не відомо.

Свідок ОСОБА_5 пояснив в суді першої інстанції, що проходить службу на посаді старшини мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону. 30.03.2021 року він був свідком розмови ОСОБА_7 із ОСОБА_1 з приводу проходження останнім обстеження на стан наркотичного сп`яніння, оскільки була підозра у перебуванні в такому стані. Він пам`ятає, що у ОСОБА_1 були почервонілі очі. ОСОБА_1 в ході розмови сперечався із ОСОБА_7 , відмовився проходити обстеження, причину відмови не називав, крім того, відмовився від підписів у будь-яких документах. Підтвердив підписання ним актів, пояснень, протоколу, що відбувалося протягом години після події в кабінеті ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_4 під час свого допиту в суді першої інстанції пояснив, що проходить службу на посаді фельдшера медичного пункту прикордонної комендатури швидкого реагування Харківського прикордонного загону. 30.03.2021 року він був свідком розмови між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 з приводу здачі в медичному закладі аналізів на стан наркотичного сп`яніння, оскільки були отримані суперечливі результати першого тесту. У ОСОБА_11 було почервоніле обличчя, інших ознак сп`яніння він не помітив. ОСОБА_1 відмовився проходити обстеження в медичному закладі з причин того, що вже здавав аналізи. При розмові був присутній також ОСОБА_5 .. ОСОБА_7 повідомив, що буде складено протокол, ніяких наказів він не чув. Підтвердив свої підписи у протоколі та актах.

Пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , наданими ними в судовому засіданні та під час складання адміністративних матеріалів, узгоджуються між собою та з іншими доказами щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, обличчя) у ОСОБА_1 та відмови останнього від проходження медичного огляду в наркодиспансері.

Апелянтом також не надано будь-яких фактичних доказів про те, що вищезазначені свідки мають особисту зацікавленість щодо розгляду цієї справи чи мають намір обмовити ОСОБА_1 . Будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення захисником Царук А.І. не заявлялось.

Апеляційний суд також не погоджується з апеляційними доводами захисника щодо порушення судом першої інстанції порядку допиту свідка ОСОБА_4 , оскільки останнього було допитано судом в судовому засіданні від 21.04.2021 року, а в наступному судовому засіданні від 29.04.2021 року було спочатку допитано свідка ОСОБА_6 , після чого судом повторно допитано свідка ОСОБА_4 лише з метою уточнення його показань щодо справжності його підписів у процесуальних документах, які містяться у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що військове містечко не входить до складу військової частини чи до військового об`єкті є суб`єктивними та безпідставними, з наступних підстав.

З метою повного та всебічного розгляду справи, додатково судом досліджено визначення правового режиму майна закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном, які закріпленні в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно абз. 3 п. 2 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил України, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.08.2002 р., військове містечко - майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом із житловим фондом, об`єктами соціальної та інженерної інфраструктури, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони.

Згідно Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністра оборони України №215 від 21.04.2011 р., та Наказу Міністра оборони про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України №448 від 03.07.2013 р. військове містечко - майновий комплекс будівель, споруд іншого нерухомого військового майна разом з казарменим фондом, житловим фондом, об`єктами соціально-культурного призначення, комунальними спорудами та інженерними мережами, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони; територія військового містечка - частина земельної ділянки що використовується для розквартирування військових частин та розміщення військовослужбовців і працівників ЗС України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що військове містечко військової частини є пунктом дислокації військової частини та включає в себе комплекс будівель і споруд цільового призначення для розміщення військових частин, розташованих на одній земельній ділянці.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, не може бути застосована за аналогією в повному обсязі до даних правовідносин, оскільки спеціальний порядок направлення військовослужбовця до закладу охорони здоров`я для отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння передбачено Інструкцією з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 серпня 2017 року №726 (далі Інструкція).

Інструкцією з оформлення в Національній гвардії України матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 серпня 2017 року № 726 (далі Інструкція) передбачений спеціальний порядок направлення військовослужбовця до закладу охорони здоров`я для отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до пункту 8 розділу ІІ Інструкції у разі виявлення факту розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцем на території військової частини, військового об`єкта або виконання ним обов`язків військової служби у нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння для підтвердження вчинення військовослужбовцем військового адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбаченостаттею 172-20КУпАП, посадова особа з відповідним письмовим направленням направляє його в супроводі двох представників військової частини (підрозділу) до закладу охорони здоров`я для отримання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена вдодатку 4до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (пункт16 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Судовим розглядом встановлено, що 30.03.2021 року о 09 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_1 з`явився на територію військового містечка прикордонної комендатури швидкого реагування з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння та приплющення очей, невнятну мову.

Заступником начальника загону - комендант прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_6 було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд у КНПХОР «Обласний наркологічний диспансер», на що молодший сержант ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , у зв`язку з чим був складений акт відмови від добровільного проходження медичного огляду від 30.03.2021 року (а.с. 2).

Після чого заступником начальника загону - комендант прикордонної комендатури швидкого реагування ОСОБА_6 30.03.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 стосовно молодшого сержанта ОСОБА_1 за частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 також відмовився в присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 від дачі пояснень та підпису у протоколі про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021 року (а.с.3).

Під час судового розгляду в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , будучи повідомленими за надання завідомо неправдивих показань, підтвердили відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021 року, актах про відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння та про відмову від підпису протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021 року.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280,283 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, слід констатувати, що розглянувши адміністративну справу, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні повністю підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені у ході судового розгляду, а саме відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021 року, довідки, виданої прикордонною комендатурою швидкого реагування Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, акту відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння від 30.03.2021 року, акту про відмову від підпису протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №111708 від 30.03.2021 року, а також усними поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , наданими ними безпосередньо в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги захисника Царук А.І. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20КУпАП є необґрунтованими, оскільки перебування військовослужбовця в стані наркотичного сп`яніння на території військової частини або його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, військового об`єкту в умовах особливого періоду є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Змістовний аналіз структури правової норми ч. 3 ст.172-20КУпАП вказує на те, що дана правова норма встановлює пряму диспозицію (в даному провадженні відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння), за яку прямо передбачено адміністративну відповідальність - накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу або арешт з утримання на гауптвахті.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Царук А.І. залишити без задоволення, а постанову судді Золочівського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст складено 15 липня 2022 року.

Суддя С.К. Шабельніков