ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2793/22 Номер провадження 33/814/329/22Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Ковжоги О.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковжоги Олександра Івановича на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 20 квітня 2022 року, близько 13 год. 54 хв. в м. Полтаві, по вул. Європейська, 42, він керував транспортним засобом VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а) Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив адвокат ОСОБА_1 Ковжога О.І., в якій прохав скасувати постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, передчасною та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В оскаржуваній постанові зазначається наступне: «З протоколу про адміністративне правопорушення від 20.04.2022 року серії ААД №229873 вбачається, що 20 квітня 2022 року, близько 13 години 54 хвилин в м. Полтаві…», однак у протоколі фіксуються події, які відбулися 05.04.2022 року, а не 20.04.2022 року. У протоколі та висновку медичного огляду не конкретизуються ознаки наркотичного сп`яніння, які на думку працівників поліції мав ОСОБА_1 ;

Зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №229873 доказами відео з б/к 470725, 470336, відеореєстратор Aspiring, висновок ПОНД, повідомлення про запрошення та рапорт не встановлюється факт керування ОСОБА_1 05.04.2022 року о 13 год. 54 хв. транспортним засобом;

При складанні висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння від 05.04.2022 року не вказано, на підставі чого було був зроблений такий висновок, які наркотичні речовини були виявлені у організмі ОСОБА_1 , що встановлено оглядом, які ознаки наркотичного сп`яніння. Зазначені обставини свідчать про порушення процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, передбаченої ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735;

В матеріалах справи відсутні докази виконання працівником поліції вимог ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування ТЗ, якщо у нього були підстави вважати, що ОСОБА_1 керував ТЗ в стані наркотичного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2022 року, близько 13 год. 54 хв. в м. Полтаві, по вул. Європейська, 42, ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9а) Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, висновком медичного огляду, повідомленням про запрошення до підрозділу поліції; відеозаписом події. Заперечення ОСОБА_1 щодо своєї вини в судовому засіданні суд визнав спробою уникнути адміністративної відповідальності.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а) ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аргумент апелянта щодо того, що в оскаржуваній постанові та протоколі зазначені зовсім різні дати вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення 20.04.2022 та 05.04.2022 відповідно суд вважає прийнятним виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було вчинено 05.04.2022 року, що зазначено у протоколі серії ААД №229873 від 20.04.2022 року (а.с.1). Таким чином, протокол було складено через 15 днів в порушення вищезазначеної вимоги ст.254 КУпАП. Крім того, суд першої інстанції допустив помилку при зазначенні дати вчинення зазначеного правопорушення (а.с.12).

Щодо доводів апелянта щодо того, що у протоколі та висновку медичного огляду не конкретизуються ознаки наркотичного сп`яніння, які на думку працівників поліції мав ОСОБА_1 , суд зазначає вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, обов`язок працівника поліції зазначити ознаки сп`яніння виникає тільки у разі відмови водія ТЗ від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Однак, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в медичному закладі, отже подібного обов`язку у працівника поліції не виникало.

Згідно із Додатком 4 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, форма висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить графи, де має бути зазначено конкретні ознаки наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта щодо того, що зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №229873 доказами відео з б/к 470725, 470336, відеореєстратор Aspiring, висновок ПОНД, повідомлення про запрошення та рапорт не встановлюється факт керування ОСОБА_1 05.04.2022 року о 13 год. 54 хв. транспортним засобом, суд вважає прийнятним з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме відеозаписів з відеореєстраторів 470725, 470336, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1 не зафіксовано. Тому висновок суду першої інстанції щодо того, обставини вчинення зазначеного правопорушення підтверджуються відеозаписом, є передчасним та таким, що не відповідає дійсності.

Крім того, факт того, що ОСОБА_1 не керував 05.04.2022 року автомобілем підтверджено в судовому засіданні свідком ОСОБА_2 , яка підтвердивши суду наявність права керування транспортними засобами, пояснила, що того дня за кермом їх з чоловіком автомобіля перебувала вона.

Доводи апелянта про те, що при складанні висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння від 05.04.2022 року не вказано, на підставі чого було був зроблений такий висновок, які наркотичні речовини були виявлені у організмі ОСОБА_1 , що встановлено оглядом, які ознаки наркотичного сп`яніння, суд вважає прийнятним з наступних підстав.

Згідно із п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.4 зазначеної Інструкції №1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається із матеріалів справи, жодної відомості щодо наявності подібних ознак у ОСОБА_1 не міститься, а відтак і підстав направлення ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я не було.

Крім того, відповідно до пунктів 7-13 зазначеної Інструкції №1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із відеозапису, на якому відображено процес проведення огляду ОСОБА_1 , зазначені вище вимоги не були виконані, оскільки первинне дослідження не проводилося, відтак цей огляд слід визнати таким, що був проведений із суттєвим порушенням передбаченої чинним законодавством процедури.

Стосовно доводу апелянта щодо того, що в матеріалах справи відсутні докази виконання працівником поліції вимог ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування ТЗ, якщо у нього були підстави вважати, що ОСОБА_1 керував ТЗ в стані наркотичного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 266 КУпАП встановлено, що підлягають відстороненню від керування транспортними засобами особи, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В матеріалах справи не міститься жодного доказу застосування такого відсторонення від керування ТЗ, що є порушенням процедури оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення» (п.28).

Також у рішенні по справі «Маліж проти Франції» від 23.09.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (п.39).

Відповідно до ст.63 Конституції України, підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07. 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Адже жодним із доказів ані окремо, ані в сукупності не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшовши формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою завчасно необґрунтоване притягнення до адміністративної відповідальності апелянта, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 адвоката Ігнатенка Б.В. підлягає задоволенню.

Керуючись, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ковжоги Олександра Івановича задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18 травня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин