Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
22.12.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яку подав захисник-адвокат Голуб В.К., в інтересах ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 977 457,36 гривень із конфіскацією товарів, а саме: трьох мотоциклів марки «KTM» і транспортного засобу, що використовувався для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України - вантажопасажирський мікроавтобус, що був у використанні, марки «Mercedes-Benz», моделі «Sprinter 318 CDI», реєстраційний номерний знак Республіки Болгарії НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , дизель, об`єм двигуна 2 987 куб см, 2006 року випуску.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.
Згідно постанови, 02.11.2018 о 22 год 54 хв у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав вантажопасажирський автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 318 CDI», реєстраційний номерний знак Болгарії НОМЕР_1 , в якому водієм слідував громадянин України ОСОБА_1 , що повертався з Італії, де перебував у приватних справах, в Україну на адресу: м. Чернівці, вул. Головна, буд. № 69. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок його проходження по смузі руху «червоний коридор». Під час митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, наявність особистих речей у кількості 35 місць та відомості про транспортний засіб. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню чи переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю транспортного засобу та речей гр. ОСОБА_1 , окрім задекларованих особистих речей були виявлені не вказані в митній декларації, не заявлені при усному опитуванні та приховані від митного контролю товари, а саме : - мотоцикл іноземного виробництва, в розібраному стані, марки «KTM», модель «KTM 300 EXC TPI», тип двигуна - бензин, об`єм двигуна 293,2 см. куб., без реєстраційного номерного знаку, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску невизначений; - мотоцикл іноземного виробництва, в розібраному стані, марки «KTM», модель «KTM 250 EXC-F», тип двигуна - бензин, об`єм двигуна 249,91 см. куб., без реєстраційного номерного знаку, номер кузова НОМЕР_4 , рік випуску невизначений; - мотоцикл іноземного виробництва, в розібраному стані, марки «KTM», модель «KTM 450 EXC-F», тип двигуна - бензин, об`єм двигуна 449,3 см. куб., без реєстраційного номерного знаку, номер кузова НОМЕР_5 , рік випуску невизначений. Виявлені мотоцикли знаходилися в спеціально виготовленому сховищі (тайнику) розмірами: 50 см * 185 см * 170 см, так званій «подвійній перегородці» між двома фіктивними стінками обшитими тією самою тканиною, що і салон мікроавтобуса, які імітували одну стінку, відділяючу пасажирський відсік мікроавтобуса від багажного відсіку. Доступ до мотоциклів став можливим після викручування восьми шурупів та демонтажу задньої частини спеціально виготовленого сховища. Від дачі пояснень гр. ОСОБА_1 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Відповідно до п. 53 ст. 4 Митного кодексу України «спеціально виготовлене сховище (тайник) сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо».
Вартість вилучених мотоциклів потребує додаткової оцінки із залученням спеціаліста-експерта.
У відповідності до вимог ч. 1 статті 374 Митного кодексу України «Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України», товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
У ч. 3 статті 374 Митного кодексу України зазначено, що у разі якщо товари, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають державній реєстрації на території України, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів при переміщенні (пересиланні) їх через митний кордон України громадянами, та звільняються від оподаткування митними платежами.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників).
Не погоджуючись із постановою, адвокат Голуб В.К. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд до того ж суду. Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та необ`єктивно розглянуто справу, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені приписи статей 486, 498 МК України. В обґрунтування доводів посилається на приписи статті 515 МК України, відповідно до якої, для з`ясування питань, які потребують спеціальних знань, призначається відповідна експертиза. У матеріалах справи експертиза не є судовою, а тому особа, щодо якої наявна справа про порушення нею митних правил, управі на проведення незалежної експертизи за її рахунок. Посилається апелянт і на те, що ним неодноразово заявлялось клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, виклик і допит свідків, відвід судді та про призначення експертизи вартості вилучених товарів, які місцевим судом розглянуті не були. Також зазначав, що усупереч вимогам ст. 277-2 КУпАП та ст. 526 МК України його та ОСОБА_1 судом належним чином не було повідомлено про час і місце розгляду справи, що призвело до порушення права особи ( ОСОБА_1 ) на захист.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників, адвокатів Голуба В. К. та Шпуганича В. П., яких належним чином повідомлено про розгляд апеляційної скарги. При цьому, береться до уваги те, що від вказаних осіб не надходило заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на інший термін. Окрім того, приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб, апеляційний суд також бере до уваги і те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, зокрема, 24.01.2022; 10.02.2022 та 18.08.2022, у тому числі за клопотаннями адвокатів, що неявка цих осіб, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження у справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, ст. 489 МК України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані, тому судове рішення є законним і обґрунтованим.
Вказані докази, на переконання апеляційного суду, є належними, достатніми та допустимими, отримані у передбаченому законом порядку, у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за вчинення якого складено щодо ОСОБА_1 дотримані вимоги матеріального та процесуального права, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. Тому жодних підстав для висновку про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд не вбачає. Апеляційний суд констатує, що відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України, місцевий суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дослідив у судовому засіданні наявні у справі докази, дав їм належну правову оцінку та ухвалив мотивоване, законне рішення.
При цьому, судом апеляційної інстанції береться до уваги і те, що стороною захисту на підтвердження доводів про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не надано жодного доказу, який міг би ставити під сумніви правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про скасування постанови місцевого суду у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не було повідомлено про час і місце розгляду справи, що призвело до порушення права особи на захист. При оцінці цих доводів апеляційний суд зазначає, що обставини, на які посилається апелянт у цій частині, взяті до уваги апеляційним судом при поновленні строку на апеляційне оскарження судового рішення, що розгляд справи за відсутності правопорушника, відповідно до приписів КУпАП, не віднесено до обов`язкових підстав для скасування судового рішення.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги таке.
Порушення митних правил, передбачене диспозицією ч.1 ст.483 МК України полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Суб`єктом порушення митних правил за ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо вчинила дії, які складають об`єктивну сторону вказаної правової норми.
Судом встановлено, що 02.11.2018, у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав вантажопасажирський автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Sprinter 318 CDI», реєстраційний номерний знак Болгарії НОМЕР_1 , в якому водієм був ОСОБА_1 , який повертався з Італії, де перебував у приватних справах, в Україну на адресу: м. Чернівці, вул. Головна, буд. № 69. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження по смузі руху «червоний коридор». ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані, наявність особистих речей у кількості 35 місць та відомості про транспортний засіб. При усному опитуванні ОСОБА_1 підтвердив відомості вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких інших товарів, у тому числі таких, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню чи переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. В ході митного контролю транспортного засобу та речей ОСОБА_1 , окрім задекларованих особистих речей, були виявлені не вказані в митній декларації, не заявлені при усному опитуванні та приховані від митного контролю товари, а саме: мотоцикл іноземного виробництва, в розібраному стані, марки «KTM», модель «KTM 300 EXC TPI», тип двигуна - бензин, об`єм двигуна 293,2 см. куб., без реєстраційного номерного знаку, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску невизначений; мотоцикл іноземного виробництва, в розібраному стані, марки «KTM», модель «KTM 250 EXC-F», тип двигуна - бензин, об`єм двигуна 249,91 см. куб., без реєстраційного номерного знаку, номер кузова НОМЕР_4 , рік випуску невизначений; мотоцикл іноземного виробництва, в розібраному стані, марки «KTM», модель «KTM 450 EXC-F», тип двигуна - бензин, об`єм двигуна 449,3 см. куб., без реєстраційного номерного знаку, номер кузова НОМЕР_5 , рік випуску невизначений. Виявлені мотоцикли знаходилися в спеціально виготовленому сховищі (тайнику) розмірами: 50см * 185см * 170 см, так званій «подвійній перегородці» між двома фіктивними стінками обшитими тією самою тканиною, що і салон мікроавтобусу, які імітували одну стінку, відділяючу пасажирський відсік мікроавтобусу від багажного відсіку. Доступ до мотоциклів став можливим після викручування восьми шурупів та демонтажу задньої частини спеціально виготовленого сховища.
При оцінці тверджень апелянта про те, що матеріалах справи міститься висновок експерта, який не слід вважати належним доказом у справі, оскільки експертиза не є судовою, а тому особа, щодо якої наявна справа про порушення нею митних правил, має право заявляти клопотання на проведення незалежної експертизи за її рахунок, апеляційний суд вважає, що такі жодним чином не є підставою для скасування судового рішення з огляду на таке.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції адвокат Голуб Б.К. подав заяву про призначення товарознавчої експертизи, яка судом розглянута, й постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.04.2021 клопотання захисника задоволено та призначено у справі про порушення митних правил товарознавчу експертизу.
У матеріалах справи про порушення митних правил відсутні будь-які дані про те, що стороною захисту оспорювався факт ввезення мотоциклів у розібраному стані.
Окрім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що при проведенні перевірки ОСОБА_1 , на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від надання будь - яких пояснень, що матеріали справи про порушення митних правил не містять пояснень ОСОБА_1 щодо країни придбання товару мотоциклів, їх вартості та ціни, за якою такі були придбані, та їх належності.
З огляду на наведене, апеляційний суд відхиляє висновки експерта №29/2021, №30/2021, №31/2021 за результатами судової автотоварознавчої експертизи у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , як докази, що підтверджують вартість переміщуваних через митний кордон України вищевказаних мотоциклів із приховуванням від митного контролю, не визнаючи їх такими, що не суперечать положенням законодавства щодо законності проведення експертних досліджень.
Отже, сукупність наявних у матеріалах справи доказів безумовно свідчить про те, що вказані мотоцикли переміщено ОСОБА_1 через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом використання засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, що власне стороною захисту не заперечується. Водночас апеляційним судом враховано і те, що надати пояснення з приводу обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил водій ОСОБА_1 відмовився згідно зі ст. 63 Конституції України.
Таким чином, вищезазначене дає підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Доводи апелянта про те, що ним неодноразово заявлялось клопотання про виклик і допит свідків, відхиляються з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази в їх підтвердження, і з огляду на те, що адвокат Голуб Б.К. не посилається на прізвище, ім`я по батькові свідків, яких необхідно було допитати у суді першої інстанції та необхідність допиту яких мала місце у суді апеляційної інстанції.
Інші доводи, на які посилається апелянт (адвокатом неодноразово заявлялось клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, відвід судді та про призначення експертизи вартості вилучених товарів, які місцевим судом розглянуті не були), жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників).
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що заява адвоката Голуба Б.К. про відвід судді, який розглядав справу, вирішена з прийняттям відповідного процесуального рішення.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, правильно застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає, як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає, передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На підставі вищевикладеного апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України, а саме перемістив товари через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом використання засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, і на такі стороною захисту в апеляційній скарзі не вказується.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів стороною захисту не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Голуб В.К., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН