Справа № 450/1710/22 Провадження № 3/450/1615/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1, підполковника,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 17/9/3-249шт, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п.п. 116, 444, 445 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, а саме не забезпечив належного контролю за забезпеченням режиму секретності під час обробки секретної інформації в автоматизованих системах як керівник позаштатної служби захисту інформації, не встановив на достатньому рівні підтримання порядку в розробленні та зберіганні матеріальних носіїв секретної інформації в підпорядкованому підрозділі.

ОСОБА_1 , не забезпечувався належний контроль за роботою позаштатної служби захисту інформації та не створено належних умов у підпорядкованих підрозділах (а саме в мобілізаційному діловодстві та службовому діловодстві штабу) щодо встановлення і підтримки порядку у розробленні, користуванні і зберіганні матеріальних носіїв інформації.

ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п.п. 116, 444, 445 Порядку, та створення передумови до розголошення секретної інформації.

Фактів втрати, розголошення секретної інформації з боку ОСОБА_1 , не виявлено.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме, невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за станом охорони державної таємниці.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненому правопорушенні заперечив, оскільки не вбачає у своїх діях адміністративного правопорушення. Вказав, що згідно функціональних обов`язків, здійснив усі заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці та забезпечення контролю за станом охорони державної таємниці.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Діянням, за вчинення якого здійснюється розгляд адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративного відповідальності ОСОБА_1 є те, що він, в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю» та п. п. 116, 444, 445 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939, створив передумови для розголошення секретної інформації.

Так, ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю» визначено, що громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний: не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка йому довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом; не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України; виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Ознайомлення із текстом Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939 - є неможливим, оскільки цей акт призначений лише для службового користування.

На підтвердження вини ОСОБА_1 , щодо якого здійснюється розгляд адміністративних матеріалів про притягнення до адміністративного відповідальності за п. 6 ч.1 ст. 212 - 2 КУпАП, надано протокол №17/9/3-249нт про адміністративне правопорушення від 07.06.2022 року та матеріали облікової картки громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці, інші матеріали особової справи ОСОБА_1 , службову характеристику ОСОБА_1 від 05.06.2022 року.

Як встановлено з вказаного протоколу про адміністративне правопорушення №17/9/3-249нт, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за п. 6 ч.1 ст. 212 - 2 КУпАП, було виявлено 30.04.2022 року в ході проведення контррозвідувальних заходів в/ч НОМЕР_1 (АДРЕСА_2).

Розділом ІV Інструкції про порядок здійснення Службою безпеки України контролю за додержанням порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 18 серпня 2017 року за № 471, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2017 року за № 1127/30995, встановлено порядок оформлення результатів проведення перевірки, відповідно до якого за результатами перевірки члени комісії складають довідки з відповідями на питання, що ними вивчалися, та описом виявлених порушень. Зазначені довідки надаються голові комісії. Голова комісії або визначений ним член комісії здійснює узагальнення довідок членів комісії та складає акт перевірки стану обігу документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни. Акт перевірки складається у строк до п`яти робочих днів після останнього дня перевірки. При обчисленні вказаного строку останній день перевірки до уваги не береться. Інформація, що викладається в акті перевірки, має бути достовірною, повною, містити посилання на реєстраційні номери документів, що перевірялися, та містити норми законодавства у сфері захисту інформації з обмеженим доступом, які було порушено. В акті перевірки зазначається строк для усунення виявлених порушень і недоліків, а також робиться запис щодо необхідності письмового інформування органу СБУ щодо їх усунення. З актом перевірки під підпис ознайомлюють керівника об`єкта перевірки, де проводилася перевірка, та/або уповноважену ним особу, керівника служби діловодства, які мають право викласти особисту думку щодо стану обігу документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, на об`єкті перевірки.

У разі виявлення під час перевірки ознак злочину чи адміністративного правопорушення голова комісії доповідає про це посадовій особі, яка прийняла рішення про проведення перевірки, з пропозиціями щодо притягнення винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

Акта проведення перевірки до матеріалів справи не додано.

Диспозицією п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачено, що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

В провину ОСОБА_1 ставиться те, що він в порушення вимог Постанови КМУ від 18.12.2013 № 939, не забезпечив належний контроль за роботою позаштатної служби захисту інформації та не створив належних умов у підпорядкованих підрозділах (а саме в мобілізаційному діловодстві та службовому діловодстві штабу) щодо встановлення і підтримки порядку у розробленні, користуванні і зберіганні матеріальних носіїв інформації. Однак, в чому полягають дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , які призвели до порушення вимог законодавства про державну таємницю, ні з матеріалів справи, ні з пояснень особи, щодо якої здійснюється розгляд питання про притягнення до адміністративної відповідальності, під час судового провадження не вдалося підтвердити.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

За таких обставин, розглядаючи матеріали адміністративної справи в межах наявних доказів, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП , не доведена наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 212-2, ч.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі №450/1710/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н. Б. Добош