Код суду 233 № 233/1229/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Леміщенко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Західного територіального управління ВСП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коровій Яр Краснолиманського району Донецької області, громадянина України, проходить військову службу на посаді водія військової частини НОМЕР_1, військове звання - солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 21.07.2022 року після повернення на доопрацювання надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №27 від 16.07.2022 року, складений офіцером відділу ВЗВЗ Західного територіального управління ВСП майором ОСОБА_4., стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до відомостей, викладених у протоколі, «Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1, тобто останній виконує організаційно-розпорядчі обов`язки, а тому є військовою службовою особою.

Згідно зі ст.ст. 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Зокрема, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно дотримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватись правил військового вітання, ввічливості і поведінки.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються Статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту, військовослужбовці, залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 127, 128 Статуту, солдат у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження ввіреного йому майна, а також зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

13.07.2022 року близько 15 год. 00 хв солдат ОСОБА_1 під час виконання службових, діючи свідомо, в умовах воєнного стану, всупереч інтересам служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, недбало поставився до обов`язків військової служби та вжив спиртні напої під час виконання службових обов`язків. Перебував на території 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 за адресою: с. Віролюбівка Краматорського району Донецької області в стані алкогольного сп`яніння.

Для встановлення факту перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння вказаний військовослужбовець був доставлений в супроводі лейтенанта ОСОБА_2 та солата ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2. В присутності свідків лейтенанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 солдат ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Про що офіцером за напрямком організації охорони, патрульно-постової служби та розшуку військової комендатури м. Костянтинівка старшим лейтенантом ОСОБА_5. був складений акт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів солдатом ОСОБА_1 від 13.07.2022 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 , внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності недбало поставився до виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а саме в умовах воєнного стану 13.07.2022 року вжив спиртні напої під час несення служби та перебував на території військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 чим заподіяв шкоду інтересам військової служби, яка виявилася у підриві бойової готовності підрозділу, невиконанні обов`язків військової служби, поданням негативного прикладу наслідування для інших військовослужбовців та порушенні військової дисципліни.»

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином телефонограмою. Про причини неявки ОСОБА_1 суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , достовірно знаючі про те, що відносно нього здійснюється провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності, свідомо ухилявся від участі у цьому провадженні, не вживав заходів для реалізації своїх передбачених законом прав та обов`язків як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, умисно ухилявся від явки до суду, визнано за можливе розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідноюумовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Судовий розгляд повинен провадитися в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 статті 172-20 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

В свою чергу, ч. 1 статті 172-20 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за такі дії :

- розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів,

- поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

- виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

- відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Тобто, ч. 1 ст. 172-20 КУпАП встановлює чотири випадки настання адміністративної відповідальності, кожний з яких утворює окремий склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з фабули правопорушення та формулювання обвинувачення, зазначених у протоколі, ОСОБА_1 одночасно інкримінується вживання військовослужбовцем алкогольних напоїв на території військової частини, його ж поява на території військової частини в нетверезому стані та виконання ним же обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

В той же час, до протоколу не долучено жодного доказу вживання ОСОБА_1 о 15-00 год. 13.07.2022 року алкогольних напоїв на території військової частини, а також перебування його в стані алкогольного сп`яніння станом на 15-00 год. 13.07.2022 року, оскільки його огляд на стан сп`яніння не проводився через його відмову від проведення такого огляду, що підтверджується відповідним актом.

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження по справі необхідно закрити.

Суддя зауважує, що формально в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме відмова військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, однак саме такий склад адміністративного правопорушення йому не інкримінується.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя О.О. Леміщенко