Справа №: 343/169/22
Провадження №: 3/0343/127/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді - Андрусіва І.М.,

секретаря судового засідання - Січки В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП України в Івано - Франківській області про притягнення до адмiнiстративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

захисника - адвоката Гедзика В.М.,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

до Долинського районного суду Івано - Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №031669 від 20.01.2022, відносно ОСОБА_1 , згідно із яким, останньому поставлено у вину те, що він 20.01.2022 о 11.43 год в м. Долина по вул. Д.Галицького керував автомобілем марки "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Гедзик В.М. просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу правопорушення в діях його підзахисного, оскільки з моменту події до моменту складання протоколу минуло більше шести годин. З дослідженого відеосапису наданого працівниками поліції не встановлено що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Згідно п. 9 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" огляд його підзахисного мав бути проведений не пізніше двох годин з моменту вивлення ознак сп`яніння. Також з відео не встановлено факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, згідно із зазначеною інструкцією ОСОБА_1 мали направити в обласний диспансер, а не в Долинську лікарню.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та оптичний диск з відеозаписом:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №031669 від 20.01.2022, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Долинської лікарні від 20.01.2022. Проїхати у вищевказаний медичний заклад ОСОБА_1 відмовився (а.с. 2);

- пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.01.2022 відповідно до яких, у їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому Законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер 6810" та відмовився проїхати в Долинську ЦРЛ (а.с. 3-4);

- оптичний диск з відеозаписами, відносно ОСОБА_1 з яких встановлено, як поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. ОСОБА_1 заперечив факт керування ним транспортнм засобом та пояснив, що автомобілем керував його тесть. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати в медичний заклад ОСОБА_1 відмовився. Останній пояснював працівникам поліції, що інший учасник ДТП хотів щоб він заплатив йому кошти на місці події за пошкоджений автомобіль, однак через необґрунтовано велику суму він відмовився. Пізніше знову категорично заперечив факт керуванням ним транспортним засобом.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає за потрібне зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП, передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Cуд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Гурепка проти України").

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально - правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті для здійснення діяльності».

Визнання кримінально - правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право на участь у судовому засіданні, право на захист своїх інтересів за допомогою професійного захисника, право на надання доказів та пояснень щодо висунутого обвинувачення, оскарження судових рішень.

По суті поставленого у вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд доходить висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині наявності в його діях складу адміністративного правопорушення щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Діючим законодавством передбачено, що посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суд, в свою чергу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП і лише після цього, дійти висновку, чи містять дії, які суд вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Основною нормативною базою, яка регламентує особливості оформлення працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП є, зокрема ст. 266 КУпАП та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та інші нормативно - правові акти.

Як передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, належні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 і відповідно наявність в його діях складу ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Суд вважає, що письмові пояснення свідків не є належними доказами та до уваги їх не бере, позаяк дані свідки не були допитані безпосередньо в судовому засіданні і це суперечить конституційно - правовому принципу безпосередності їх дослідження судом. Хоча судом вживались заходи для їх виклику, шляхом неодноразового направлення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 38, 39), проте такі в судове засідання не з`явились.

Важливо також зазначити, що свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення єдині хто були очевидцями подій, однак через їх неявку в судове засідання суд позбавлений можливості отримати в них показання та провести перевірку обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення.

І хоча відезапис долучений до матеріалів справи є безперервним і повним та дозволяє зробити висновок про поведінку ОСОБА_1 , яка підтверджує наявність ознак алкогольного сп`яніння зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, однак факту керування автомобілем на них немає.

Наведене дає підстави для висновку, що об`єктивних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 немає. Відсутність доказів керування означає відсутність обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд критично ставиться до доводів захисника в частині того, що огляд ОСОБА_1 мав бути проведений не пізніше двох годин з моменту вяивлення ознак сп`яніння, оскільки згідно із Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я. Оскільки працівниками поліції вживались заходи щодо розшуку транспортного засобу та водія, який залишив місце ДТП, то підстави вважати, що такий перебуває в стані алкогольного сп`яніння виник в працівників поліції з моменту його виявлення.

Також суд відхиляє доводи захисника та вважає їх неспроможними в частині того, що направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння мало бути не в Долинську лікарню, а в обласний диспансер, оскільки з вимогами вказаної вище інструкції, доставка осіб в заклад охорони здоров`я з метою огляду здійснюється в найближчий заклад охорони здоров`я, яким в даному випадку і є Долинська лікарня.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на підставі тих доказів, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 33, 247, 251, 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано - Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано - Франківської області.

Суддя: І.М.Андрусів