Справа № 629/7212/21
ПОСТАНОВА

іменем України

13.07.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянки України, не працюючої, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 квітня 2022 року № 16/0/9-22 територіальну підсудність Лозівського міськрайонного суду Харківської області передано Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська.

15.06.2022 року за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП розподілено головуючому судді Воробйову В.Л.

Так, відносно ОСОБА_1 28.11.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №318018 про те, що вона «28.11.2021 року о 02-45 годині керуючи автомобілем «Ауді» № НОМЕР_1 по вул.Козацькій у м.Лозова Харківської області не виконала законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була завчасно подана за допомогою жезла, та була затримана шляхом переслідування на патрульному автомобілі днз.1938 по вул. Ломоносова, чим порушила вимоги п.2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.122-2 КУпАП».

ОСОБА_1 до суду не зявилась, була повідомлена про дату та час шляхом направлення поштового та смс-повідомлення, про причини своєї неявки суд не повідомила.

За вказаних обставин, з метою дотримання строку розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , що відповідає положенням ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати вся обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною другою статті 256 КУпАП встановлено, що Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, всупереч вимог ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а саме відсутнє посилання на частину статті 122-2 КУпАП.

Також матеріали справи не містять і відеозапис з нагрудних камер відео спостереження працівників поліції, що могло бути визнано як вирішальний доказ для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до протоколу зазначено, що свідком події є ОСОБА_2 , однак пояснень останнього, матеріали справи не містять. Натомість матеріали справи містять копії письмових пояснень гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які за своїм змістом не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Суд також звертає увагу, що наявність в матеріалах справи копій протоколу серії ААБ №255589 від 28.11.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та постанови серії БАБ №495812 від 28.11.2022 року відносно останньої за ч.2 ст.126 КУпАП також не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, тому суд не посилається на них як на доказ вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У відповідності з п.«Д» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод людини «кожен обвинувачений має право допитувати свідків, що свідчать проти нього, або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих самих умовах, що і свідків, які свідчать проти нього».

Відповідно до ст.1 Конституції, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією (стаття 5) проголошено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ або Суд), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008 року було визначено наступне. «Поліцейська провокація має місце тоді, коли задіяні службові особи, які є працівниками органів безпеки або особи, котрі діють за їх вказівкою, не обмежують свої дії тільки розслідуванням кримінальної справи по суті прихованим способом, а впливають на суб`єкта з тією метою, або спровокувати його вчинити злочин, що в іншому випадку не було вчинено, або з метою виявлення злочину, тобто задля отримання доказів і порушення кримінальної справи».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.122-2 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251,252,280,283,п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л. Воробйов