Березівський районний суд Одеської області
17.10.2022
Справа № 494/1298/22
Провадження № 3/494/752/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Лебединський С.Й. розглянувши об`єднану справу про адміністративні правопорушення за протоколами серії ДПР18 №170056 та ДПР18 №170057 від 26 вересня 2022 р. складеними інспектором СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

На розгляд суду надійшла адміністративна справа по якій 26 вересня 2022 р. о 13 годині 30 хв. по вул. Центральній в с. Заводівка Березівського району Одеської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2121» д.н.з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, при цьому не вибравши безпечної швидкості руху не дотримався безпечної дистанції, виїхав на зустрічну смугу руху у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Carina» з держ. № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Вміст алкоголю за показами приладу склав 3,04 проміле. Дії правопорушника кваліфіковані як порушення п.2.9а, 2.3б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. за №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

У судове засідання правопорушник та потерпілий не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомили.

У відповідності до положень ст.268 КУпАП суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності правопорушника та потерпілого які повідомлялися належним чином, але не з`явилися.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості, суд вважає наступне.

Згідно до положень ч.ч.1-3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як передбачено положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.130 КпАП України керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.

Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою для притягнення до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вищенаведеної ст.251 КУпАП вина правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не знайшла своє підтвердження виходячи з наступного.

Так, суд звертає увагу на те, що у фабулі обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №170057 від 26 вересня 2022 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ознаки алкогольного сп`яніння взагалі не зазначені.

У правовій системі України практика ЄСПЛ є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Частиною першою ст.6 Конвенції передбачано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Як зазначено у справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.98 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява N25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

У пункті 4 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23- рп/2010 зазначено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до п.4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Також, суд вважає, що відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» щодо застосовування судами практики Європейського суду з прав людини, як джерело права і виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). В рішенні по даній справі ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні «Шмауцер (БсИтаиїгег) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року Європейський Суд з прав людини вказав, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що ОСОБА_1 повинен був користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші.

Проте, ні в матеріалах адміністративної справи, ні на відеозаписі не має підтверджень роз`яснення правопорушнику його прав та обов`язків, мати захисника та інші.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

З цього приводу у Постанові від 22 січня 2020 року по справі № 661/4353/15-к в провадженні №51-3971км 19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду визнав правильним висновок апеляційного суду, що сам по собі факт визнання обвинуваченим своєї винуватості не дає суду права ігнорувати істотні порушення прав підсудного під час збирання доказів, зокрема, якщо протокол не містить відомостей про те, що тому перед початком процесуальної дії підсудному були роз`яснені його права та обов`язки, у тому числі право на правову допомогу, тоді має місце істотне порушенням його прав, яке тягне за собою недопустимість як доказу фактичних даних протоколу і результатів цієї процесуальної дії.

Таким чином огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведений в супереч ч.2 ст.266 КУпАП, за якою огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На думку суду не дотримання положень ч.2 ст.266 КУпАП є підставою для визнання результатів такого огляду недійсними.

Виходячи з всього викладеного, а саме відсутність відеозапису, що доводить дотримання проведення процедури огляду правопорушника на стан сп`яніння, не роз`яснення працівником поліції прав та обов`язків правопорушнику, зокрема ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, право мати захисника, свідчить про суттєві порушення ч.5 ст.266 КУпАП.

Згідно наведеної ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на вищенаведене суттєве порушення працівником поліції нормативних актів, що регулюють порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні, а у сукупності достатні докази вчинення правопорушником дій за диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із тим суд вважає встановленим факт наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП.

Судом було встановлено, що подія ДТП дійсно мала місце 26 вересня 2022 р. о 13 годині 30 хв. по вул. Центральній в с. Заводівка Березівського району Одеської області. В ході події водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2121» д.н.з НОМЕР_1 , при цьому не вибравши безпечної швидкості руху не дотримався безпечної дистанції, виїхав на зустрічну слугу у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Carina» держ.№ НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 ..

Своїми діями правопорушник порушив п.2.3б Правил дорожнього руху затверджених ПКМУ від 10 жовтня 2001 р. №1306. згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вчинення правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, матеріалами справи, визнанням правопорушником своєї вини.

Обставини, що пом`якшують вчинене згідно ст.34 КУпАП, або обтяжують вчинене згідно ст.35 КУпАП, судом не встановлені, інші обставини, що мають значення для розгляду справи, не виявлено.

Призначаючи адміністративне стягнення відповідно до положень ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає за можливе визначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.33, ст.124, ч.1 ст.130, ст.ст.278-280, 283, п.1 ч.1 ст.284, ст.285, ч.2 ст.294 КУпАП, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Відповідно до ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст.308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу добровільно з нього слід стягнути подвійний розмір штрафу в сумі 1 700 гривень, примусово.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК в Одеській обл./ отг м.Березівка/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, Рахунок отримувача UA0015594, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, провадження по справі в цієї частині закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 діб з дня її винесення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або його представником до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області.

Суддя:__________________________________________-