Номер провадження 33/816/25/22 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 481 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., за участі секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши в режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми справу про порушення митних правил № 592/11685/21 за апеляційною скаргою захисника ГАДЕЛІЯ В. Р. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.10.2021, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1

накладене стягнення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України,

учасників провадження у справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Гаделії В. Р.,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ГАДЕЛІЙ В. Р. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК суперечить ст. 58 Конституції України, так як відбулось посилення відповідальності. Також вказує і про порушення судом права на справедливий суд, про сплив шестимісячного строку накладення стягнення, оскільки про вчинене його підзахисною правопорушення митному органу було відомо ще 29.07.2019.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.10.2021 на ОСОБА_2 накладено стягнення у виді конфіскації т/з, а саме: легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ CLA200», р. н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 . Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 454 грн.

Згідно постанови, 01.08.2021 о 23:24 в зону митного контролю МП «Бачівськ» Сумської митниці Держмитслужби, в напрямку виїзд з митної території України, заїхав т/з «RENAULT-TRAFIC», р. н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , в якому як пасажир слідувала громадянка РФ ОСОБА_2 . Під час проведення митного контролю громадянки РФ ОСОБА_2 та внесення інформації до центральної бази даних ЄАІС Держмитслужби відбулось спрацювання орієнтування у відношенні неї, яка відповідно інформації ЄАІС Держмитслужби ввезла т/з для особистого користування, а саме «MERCEDES-BENZ», р. н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 на митну територію України 26.07.2018 о 19:01 в зоні діяльності Сумської митниці (митниця ввезення UA805080) з метою особистого користування в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року».

Згідно ч. 1 ст. 380 МК ОСОБА_2 зобов`язана була вивезти вказаний т/з за межі території України в строк до 1 року, а саме до 26.07.2019, але станом на 01.08.2021 т/з «MERCEDES-BENZ», р. н. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , не вивезено за межі митної території України, у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування, імпорту не поміщений та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення. Перевищення встановленого строку тимчасового ввезення т/з склало більше ніж 30 діб. Документів, підтверджуючих аварію, дії обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб ОСОБА_2 не надала. Зі зверненнями або заявами про продовження митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор» модуль «Заяви підприємств та осіб» до митних органів ОСОБА_2 не зверталась.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду представник Сумської митниці та ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явились, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертались, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цих осіб, що не суперечить ст. 526 МК, ст. 294 КУпАП.

Вислухавши доводи захисника Гаделії В. Р., який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати судове рішення та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про порушення митних правил № 0048/80500/21 від 02.08.2021, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 перевищила строк тимчасового ввезення т/з особистого користування на митну територію України більше ніж на 30 діб, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- протоколом опитування в справі про порушення митних правил;

- інформацією в АСМО «Інспектор»;

- витягом з журналу пункту пропуску;

- витягом з ЄАІС Держмитслужби.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Відповідно ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням. Провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 487 МК).

Триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у виді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Користування т/з, ввезеним на митну територію України в митному режимі до 1 року з порушенням цього терміну, характеризується тривалим невиконанням встановленого МК обов`язку. Вчиняючи таке діяння, особа перебуває в стані безперервного порушення закону, тому таке митне правопорушення не може вважатися таким, що носить разовий характер. Доки такий т/з використовується з порушенням вимог чинного законодавства України, таке митне правопорушення характеризується як триваюче.

Безперервна бездіяльність ОСОБА_2 щодо не вивезення т/з у визначений ч. 1 ст. 380 МК строк, не була припинена останньою та продовжила існувати у період часу як до, так і після викладення ч. 6 ст. 481 МК (ЗУ № 2612-УІІІ від 08.11.2018), тобто носила триваючий характер.

Незважаючи на прийняття та набрання чинності законом, який диференціював порушення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України і посилив відповідальність в залежності від строку, ОСОБА_2 до часу складення протоколу своє зобов`язання так і не виконала (при цьому до відповідних органів у разі неможливості виконати свої зобов`язання також не зверталась), а оскільки до моменту виявлення правопорушення пройшло більше 30 діб, то вчинена нею бездіяльність підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК (ЗУ № 2612-УІІІ від 08.11.2018).

Оскільки вчинене ОСОБА_2 порушення митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, тому дії останньої кваліфікуються за ч. 6 ст. 481 МК саме в тій редакції, яка діяла на час виявлення триваючого за часом правопорушення, тобто на 01.08.2021. При цьому відповідно ст. 458, 459 МК, ст. 2, 8 КУпАП, особа, яка вчинила правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв на час і за місцем вчинення правопорушення.

Таким чином, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу цього правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в даному випадку за наявності триваючого правопорушення має місце пряме застосування закону, що ніяким чином не може вважатись погіршенням правового становища особи і суперечити ст. 58 Конституції України.

Ухваливши рішення про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосування до неї альтернативної санкції у виді конфіскації т/з, залишивши поза увагою пояснення ОСОБА_2 про точне і фактичне місцезнаходження цього автомобіля, його технічний стан тощо, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, на даний час фактично нічого не відомо про існування автомобіля, а тому висновки суду про необхідність конфіскації автомобіля (не відомо, чи на даний час існуючого) є помилковими та не логічними.

У зв`язку з викладеним існує необхідність у застосуванні альтернативного стягнення у виді штрафу, а тому постанову судді в частині накладеного стягнення необхідно змінити та накласти на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ч. 5 ст. 529, ст. 531 МК України,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 07.10.2021 відносно ОСОБА_4 змінити в частині накладення адміністративного стягнення через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 грн.

В іншій частині постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.10.2021 залишити без змін.

Штраф має бути сплачений за наступними реквізитами: Одержувач ГУК Сум. Обл./Сумська МТГ/21081100, , Банк одержувача ГУ ДКСУ у Сумській області, МФО 899998, рахунок UA5018540.

Штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення. Сума штрафу вноситься особою, яка вчинила порушення митних правил, до державного бюджету у порядку, встановленому законодавством України.

У разі, якщо штраф не буде сплачено у вказані строки, постанова суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника, або за місцезнаходженням його майна.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов