Справа № 454/2794/21 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/706/22 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП., накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 22 липня 2021 року, о 23.30 год. в м. Сокаль по вул. Героїв УПА, керуючи автомобілем марки «Форд», д..н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.

Стосовно строку на апеляційне оскарження зазначає, що в судовому засіданні він участі не приймав, про результат розгляду справи дізнався 14 травня 2022 року, копію рішення отримав 30 травня 2022 року,

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що працівниками поліції не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

Наголошує, що з результатом приладу «Драгер» він не був згідний, про що зазначив в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Звертає увагу, що огляд в медичному закладі не було проведено, матеріали справи не містять доказів його відмови від проходження огляду в медичному закладі.

Судом першої інстанції не враховано норм матеріального права, не надано належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, допущена неповнота судового розгляду.

В матеріалах справи відсутній диск з відеозаписом події, окрім того відеозапис не був досліджений місцевим судом. Рапорт працівника поліції не може братися до уваги судом, оскільки не підписаний працівником поліції. В матеріалах справи відсутні підтвердження проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, чек з приладу «Драгер», є нечитабельний.

Що стосується порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП зазначив, що своєї вини не визнає, здійснив наїзд на бордюр у зв`язку із тим, що намагався уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом.

Окрім того, обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються доказами, в матеріалах справи відсутні пояснення осіб, які були свідками даної події, відсутні відеозаписи події.

ОСОБА_1 , в своїй апеляційні скарзі, просить проводити розгляд справи у його відсутності, копію рішення направити на адресу : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду призначене на 6 липня 2022 року не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, в апеляційні скарзі просив проводити розгляд у його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, та клопотання ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у його відсутності .

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції участі не приймав, копію рішення отримав 30 травня 2022 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 13.1 ПРД України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , 22 липня 2021 року о 23 год. 30 хв. в м. Сокаль по вул. Героїв УПА,1 керував автомобілем «Ford Trnsit» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримав безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на бордюр, чим завдав транспортному засобу механічних пошкоджень із матеріальними збитками.

Окрім того, ОСОБА_1 , 22 липня 2021 року о 23 год. 30 хв. в м. Сокаль по вул. Героїв УПА,1 керував автомобілем «Ford Trnsit» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено із застосуванням приладу «Драгер», із згоди водія.

Апеляційний суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 105475 від 22 липня 2021 року (а.с. 14-15), відповідно до якого ОСОБА_1 , 22 липня 2021 року, о 23 год., м. Сокаль, вул. Героїв УПА,1, керував транспортним засобом «Ford Trnsit» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 0105491 від 23 липня 2021 року (а.с. 1), відповідно до якого 22 липня 2021 року о 23 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Trnsit» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння;

- результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер 6820» ( а.с. 3а), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 2,19 проміле);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого встановлено, що огляд було проведено за допомогою приладу «Драгер 6820», результат огляду 2,19 проміле;

- схемі місця ДТП ( а.с.17), з якої вбачається, що автомобіль наїхав на борд;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, згідно якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (результат огляду 2.19 проміле).

Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутній диск з відеозаписом, не знайшли свого підтвердження.

Як встановлено апеляційним судом, до матеріалів справи долучено диск з відеозаписом ( а.с. 10).

Аргументи ОСОБА_1 , що з результатом приладу «Драгер» він не був згідний, про що зазначив в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не беруться до уваги апеляційного суду.

Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» ( результат огляду 2.19 проміле), незгоди з результатами приладу не висловив, лише зазначив, що він не п`яний, після чого працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, окрім того з долучених до матеріалів судової справи даних не вбачається, що водій виявив бажання проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження сторони захисту, що судом першої інстанції не було досліджено відеозапис, в матеріалах справи відсутні дані, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, а результат приладу драгер є «нечитабельний», не беруться до уваги апеляційним судом.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого йому було повідомлено працівниками поліції, окрім того в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування водія під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в якому зазначено, що огляд було проведено за допомогою приладу «Драгер», в лікарню особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не доставлялася, також в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с. 4) зазначено, що результат огляду 2,19 проміле.

Що стосується аргументів сторони захисту, що рапорт працівника поліції є недопустимим доказом, оскільки не підписаний працівником поліції, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує свого керівника про законність своїх дій, окрім того даний рапорт не брався до уваги судом першої інстанції.

Доводи сторони захисту, що відеозапис долучений до матеріалів справи, не був належним чином досліджений в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як вбачається з постанови Сокальського районного суду Львівської області від 18 серпня 2021 року, суддя дослідив матеріали справи повно та об`єктивно.

Покликання апелянта на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не було проведено в медичному закладі та матеріали справи не містять даних, щодо відмови від проведення такого огляду , не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (даліполіцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, складено «Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування водія під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в Сокальську ЦРЛ ( а.с. 5), проте такий огляд не було там проведено. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №105491 від 23 липня 2021 року ОСОБА_1 не зазначав, що працівники поліції відмовилися доставити його в лікарню для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, окрім того він не надав жодних пояснень, щодо даної події під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта, що працівниками поліції було порушено вимог ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103,не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Як встановлено апеляційним судом, працівниками поліції огляд на стан алкогольного сп`яніння та направлення водія в медичний заклад, було здійснено відповідно до вимог закону: проведено огляд на приладі «Драгер», запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, окрім того роз`яснено особі його права та обов`язки.

Що стосується аргументів апелянта, що він наїхав на бордюр оскільки намагався уникнути ДТП, то такі апеляційний суд оцінює критично, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сокальського районного суд Львівської області від 18 серпня 2021 року.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 серпня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.