ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/724/22
провадження №3/691/716/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 рокуСуддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л. П.

за участю секретаря судового засідання Коваленко А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 155733 від 09.08.2022 року, ОСОБА_1 , 09.08.2022 року о 20 год. 55 хв. в м. Городище по вул. Благовістній 34, керував автомобілем DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, (розширені зіниці, які не реагують на світло, зжвавість, порушена координація рухів) від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, у присутності свідка, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідані вину не визнав. Обурений упередженістю працівників поліції, а саме визначеними у нього працівниками поліції ознаками наркотичного спяніння. Вказував, що протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 09.08.2022 року, складений з порушенням чинного законодавства та є незаконним. Пояснив, що 09.08.2022 року у вечірній час їхав з тимчасового підробітку додому автомобілем, у дзеркало побачив автомобіль ДАІ, зупинився, до нього підійшли працівники поліції, запитали чи щось вживав, сказав що не вживав, запитали чи готовий пройти тест, був готовий, працівники поліції повідомили, що потрібно їхати в м. Корсунь - Шевченківський або м. Черкаси, або що можливо відмовитись, не погодився їхати в м. Черкаси, бо мати хвора, залишати її на такий тривалий час, тим більше ввечері, не можливо. Повідомив, що не був у стані наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги покази щодо невинуватості, надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність достатніх, достовірних та перевірених судом доказів такої провини, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законодавство України про адміністративне правопорушення складається з КУпАП та інших законів України (ч. 1 ст. 2 КУпАП), а згідно положень статті 9 Конституції України, статті 19 ЗУ "Про міжнародні договори" та статті 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у статті 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (стаття 251 КУпАП), у будь - якому разі повинен відповідати вимогам статті 256 КУпАП.

Так, відповідно до частини 2 статті 279 КУпАП на засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. При цьому серед обставин, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, визначених статтею 280 КУпАП, є встановлення того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів, при розгляді справ про адміністративні правопорушення на транспорті необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Разом з тим, для встановлення факту наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, по факту порушення ним вимог п. 2.5 ПДР України слід встановити чи дотримано процедуру його направлення для проходження огляду на стан спяніння.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія на стан спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Зокрема, згідно пунктів 2, 3, 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктами 3.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько -акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Таким чином, направлення водія до відповідного закладу охорони здоровя для проведення медичного огляду здійснюється у разі його відмови від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої незгоди з результатами тесту проведеного на місці зупинки, при цьому немає значення чи виникла у поліцейського підозра про стан алкогольного чи наркотичного спяніння.

Однак, судом встановлено, що в матеріалах відсутній Акт огляду на стан наркотичного спяніння, в якому зазначені виявлені працівниками поліції ознаки наркотичного спяніння, що б слугувало наданням працівниками поліції ОСОБА_1 направлення на огляд водія т.з. лікарем - наркологом.

Також, пунктом 12 Розділу II Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази стану спяніння ОСОБА_1 , а саме - відсутній медичний висновок, в якому зазначено про відмову проходження на стан алкогольного спяніння.

Так, суд не може залишити поза увагою, той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 155733 від 09.08.2022 року, всупереч вимогам п. 6 розділу IX "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, не зазначені якими були дії водія ОСОБА_1 на думку працівників поліції, щодо ухилення від огляду та причини відмови.

Як вбачається з змісту статті 130 КУпАП обєктивна сторона вказаного правопорушення характеризується керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертаю увагу на те, що при накладанні стягнення за адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а тому при додатковому опрацюванні необхідно долучити до матеріалів справи відповідні документи. В разі потреби, витребувати та приєднати до матеріалів справи інші документи, надання яких покладено на орган, який направляє справу до суду.

В матеріалах справи відсутні характеризуючі матеріали притягуваної особи, які є обовязковими.

До суду було передано та долучено до протоколу відеозапис поліцейського щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Дане відео не відображає відомостей щодо відео реєстратора, щодо вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 155733 від 09.08.2022 року.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 18.07.2019 року у справі № 16/5226/16-а погодився із позицією судів попередніх інстанцій, які не прийняли до уваги в якості доказу вчинення адміністративного правопорушення відеозапис із нагрудних камер працівників поліції зазначивши, що він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо перебування особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в стані наркотичного спяніння під час керування транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження та були спростовані доказами наданими ОСОБА_1 , дослідженими в ході судового розгляду.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Досліджені судом докази дають підстави для висновку, що фіксування відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння проводилось поліцейськими з порушенням вказаних вище норм процесуального законодавства, оскільки був присутній лише один свідок.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не був дотриманий порядок фіксації відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоровя, тобто процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 , то цей доказ необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція "отруєного дерева" (або "ефект доміно"), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи "Гефген проти Німеччини" (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); "Яременко проти України" (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі ("отруєне дерево дає отруйні плоди"), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Відповідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно частиною 2 статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обовязок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь - яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України не було встановлено, а за відсутності ж будь - яких інших доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, вина особи не може встановлюватися тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та

керуючись ст. ст. 9, 130, 245, 247, 251, 280, 283, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі № 691/724/22 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Л. П. Синиця