КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
унікальний номер справи № 757/6817/22
апеляційне провадження № 33/824/2278/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мишко Олександра Васильовича, яка містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496,20 грн.

Не погоджуючись з постановою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Мишко О.В., подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин. В обґрунтування поновлення строку зазначаючи, що лише 18 липня 2022 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та 26 липня 2022 року подано апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначену в скарзі обставину щодо пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а також керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема вказуючи, що

в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що скаржник керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, а не в стані алкогольного сп'яніння, що не узгоджується з суттю інкримінованого правопорушення. Він не заперечував щодо проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у визначеному працівникам поліції медичному закладі, а навпаки наполягав на проходженні такого огляду, що підтверджується відеозаписом, однак, йому було відмовлено.

Крім того, звертав увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складено інспектором взводу №3 роти №2 БЗСДПП ст. лейтенантом поліції Дмитром Петрик, однак виходячи з відеоматеріалів, протокол складався іншим співробітником поліції на прізвище Шаповалов (згідно до відеозапису).

У судовому засіданні скаржник та його представник - адвокат Мишко О.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі.

В той же час доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №337971, ОСОБА_1 15 грудня 2021 року о 18 год. 20 хв. на Дніпровському узвозі у м. Києві, керував транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер», чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність с.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (зі змінами та доповненнями) водій серед іншого зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортними засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин, а диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу і швидкість реакції затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

В той же час, як вбачається зі змісту нагрудних відеокамер працівників поліції № 0638, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, в порушення вищевказаної норми законодавства ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у медичному закладі, незважаючи на те, що протягом часу складення адміністративного протоколу ОСОБА_1 неодноразово висловлював своє бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в визначеному закладі охорони здоров`я.

Також Департаментом патрульної поліції на адвокатський запит адвоката Мишко О. було надано інформацію, де серед іншого повідомлялося, що 15 грудня 2021 року відповідно до розстановки сил та засобів батальону із забезпечення супроводження Департаменту патрульної поліції інспектори взводу №3 роти№2 БЗС ДПП старший лейтенант поліції Петрик Дмитро та лейтенант поліції Редька Віталій несли службу у складі екіпажу в центральній частині міста Київ, Використовувати портативний відео реєстратор 0638. Перед заступанням на службу екіпаж не отримував спеціального технічного засобу «Драгер».

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Матеріали адміністративного провадження не містять доказів того, що працівники поліції маючи підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння відсторонили його від керування транспортним засобом. Також, на відеозаписі відсутній факт роз'яснення правопорушнику суті правопорушення та його прав.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанова Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мишко Олександра Васильовича задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мишко Олександра Васильовича задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року скасувати.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити згідно до положень ст. 247 КУпАП України.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття, оскарженню не підлягає.

Суддя: