ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року смт.Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого Сташків Н.Б.,

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 працюючого заступником начальника відділення Тернопільського районного управління поліції, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

До Підволочиського районного суду Тернопільської області 09 березня 2022 року від Тернопільського районного управління поліції відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) ГУНП в Тернопільській області надійшли матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 180652 від 06 березня 2022 вбачається, що ОСОБА_1 05 березня 2022 року об 21:55 год. у смт. Підволочиську Тернопільської області по вул.. Д.Галицького 106 керував транспортним засобом ЗАЗ «Славута» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження позачергового медичного обстеження на визначення степені алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 05 березня 2022 року у вечірній час змінився із наряду на блок посту що на трасі Тернопіль-Хмельницький (смт. Підволочиськ) і їм дозволили поїхати додому переодітись. Повертаючись близько 21:00 год. із м. Тернополя у смт. Підволочиськ, оскільки під час військового стану там тимчасово проживали, забрав по дорозі у с. Романівка Тернопільського району свого знайомого ОСОБА_2 з яким разом несли службу та поїхали у смт. Підволочиськ. Під`їхавши до тильної сторони гуртожитку у смт. Підволочиську де проживали, припаркували автомобіль, до них підійшли невідомі люди із зброєю в руках, як пізніше з`ясувалось працівники територіальної оборони. Він представився, пояснив, що являється працівником поліції, на даний час проживає у даному гуртожитку та проходить служу на блокпосту у смт. Підволочиськ, а тому і припаркував автомобіль на території гуртожитку. У подальшому між ними виникла словесна перепалка у зв`язку з тим, що у них була підозра щодо керування автомобілем в нетверезому стані на що він категорично заперечував. Зателефонував начальнику поліції та повідомив про інцидент із працівниками територіальної оборони, після чого пішов у райвідділок де знаходився у службовому кабінеті дільничних інспекторів. Близько 01:30 год. прийшли його колеги та повідомили, що начальник СРПП ОСОБА_3 який був його колишнім керівником і знаходився із ним у нетовариських відносинах без його відому вибив у автомобілі бокове вікно та забрав автомобіль. Близько 08:00 год. зранку ОСОБА_3 склав протокол про вчинення ним ніби - то правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України після чого отримав зброю та заступив на чергування. Будь-якого освідчення не проводилось, ніхто не пропонував йому проходити медичне обстеження ні на місці зупинки транспортного засобу , ні в приміщення лікарні, а тим паче у присутності свідків. Запевнив, що алкогольних напитків не вживав, після наряду поїхав у м. Тернопіль, переодівся і приїхав на службу. Конфлікт що мав місце із місцевою територіальною обороною було непорозумінням який відразу залагоджено, постійно знаходився в райвідділку поліції, а зранку відразу заступив на службу. Враховуючи викладене просить закрити справу про притягнення його за ч.1 ст. 130 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, проаналізувавши усі зібрані докази у повній сукупності, приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи із наступних підстав:

Згідно із ч.1, п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

2) забезпечення доведеності вини;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя здійснює правосуддя наоснові Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Статтею 7 КпАП України зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Статтею 283 КУпАП визначено відомості, які повинна містити постанова по справі про адміністративне правопорушення, серед яких відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ч.1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна, необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так на підтвердження доводів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України працівниками поліції надано :

-рапорта старшого інспектора чергового відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області капітана поліції І.Дудара, та інспектора САП Тернопільського РУ поліції лейтенанта поліції М.Буць вбачається, що 05.03.2022 року об 23:50 год. по телефону від громадянина ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що у смт. Підволочиську по вул. Д.Галицького 106, біля гуртожитку Підволочиського ліцею громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем «Таврія» перебуваючи у нетверезому стані та вчиняв конфлікт. Об 23:57 год. ОСОБА_1 прибув в Підволочиське ВП № 5 Тернопільського РУ поліції для надання пояснення, після чого Начальник поліції Смакула М.А. забрав у ОСОБА_1 посвідчення та зброю та здав в камеру зберігання. Після чого ОСОБА_1 відлучився для телефонної розмови та непомічено покинув територію відділу поліції, на зв`язок не виходив, по місцю тимчасового проживання був відсутній. Транспортний засіб знаходився на території відділу поліції.

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного начальником СРПП ВП № 5 смт. Підволочиськ 05.03.2022 року об 21:45 год з якого вбачається, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння : різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів 05.03.2022 року об 21:50 год. складеного в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що огляд не проводився.

-згідно письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що 06.03.2022 року несучи службу на бойовому посту в ЗСУ по охороні довіреного об`єкту, близько 22:00 год. був зафіксований рух автомобіля на ввірену їм під охорону територію. Водій на вимогу не зупинився. У подальшому вийшов працівник поліції, який похитувався та почав брутально лаятись у їх адрес. Під час спілкування чути запах алкоголю з порожнини рота. Коли перебували в приміщенні гуртожитку було прийнято рішення його затримати та доставити у райвідділок поліції

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, надаючи оцінку наданим сторонами доказами у їх повній сукупності суд виходить із наступного :

В силу положень ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних за ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Зокрема, відповідно до положень частин 2 - 6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Розділу 1 Інструкції №1452/73 остання визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Відповідно до п.2 Розділу 1 Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому, пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №1452/73 визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.6 Розділу II Інструкції №1452/73 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції №1452/73 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції №1452/73 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно із п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/73 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності до Порядку №1103 огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків (п.4).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6).

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.8).

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення, серед яких як керування особою в стані алкогольного сп`яніння так і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення саме такого правопорушення інкримінується особі, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення полягає в ухиленні особи, яка керує транспортними засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Таким чином, для того, щоб дії особи, яка керує транспортним засобом, могли бути кваліфіковано, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, уповноважений працівник поліції спочатку повинен у чіткій, однозначній та зрозумілій формі висловити таку вимогу. І лише після цього особа може повідомити про свою відмову, або вчинити інші дії, які б свідчили про його небажання та ухилення від такого огляду.

Вказана відмова особи від проходження огляду має бути оформлена належним чином.

Крім цього, склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли водій, керуючи транспортним засобом із ознаками сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціально визначеному лікувальному закладі.

У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ №14), якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналогічна норма міститься і в п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція з оформлення матеріалів №1395) , згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Доводячи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України поліцейські посилаються на обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 180652 від 06 березня 2020 року, пояснення свідків.

Разом із тим з таким висновком суд не може погодитись виходячи із наступного :

В судове засідання на 13.04.2022 року, 17.05.2022 року, 23.05.2022 року за клопотанням особи, що притягується до адміністративної відповідальності викликались свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрі зазначені у протоколі як свідки вчинення правопорушення та особи, котрі б могли підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження, а також обставин, що викладені ними у письмових поясненнях.

З метою забезпечення явки вказаних свідків, судом на ім`я Підволочиського районного військомату надіслано лист щодо надання інформації і у випадку проходження служби вказаними особами на території Тернопільського району вжиття заходів забезпечення їх явки у Підволочиський районний суд.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 № 646 від 19.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 1978 р.н. та ОСОБА_8 1996 р.н. призвані по загальній мобілізації на військову службу в Збройні Сили України з 28 лютого 2022 року.

Таким чином з наданої відповіді вбачається, що свідки ОСОБА_7 1978 р.н. та ОСОБА_8 1996 р.н. проходять службу в ЗСУ з 28 лютого 2022 року, а відтак неможливо підтвердити чи спростувати обставин, що зазначені у написаних від їх імені поясненнях і незрозуміло чи вони на час складання протоколу взагалі знаходились на території Підволочиського району. Крім того дані свідки не були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів і їх особи не були встановлені і перевірені в судовому засіданні, а тому суд не може взяти до уваги їх пояснення.

Разом із тим, як убачається із письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інцидент мав місце об 22:00 год, а направлення на огляд водія працівниками поліції видано об 21:45 год., тобто направлення на огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння передувало факту самого виявлення правопорушення. Крім того з матеріалів справи вбачається ряд неточностей у датах вчинення правопорушенні, розбіжності та протиріччя в годинах та обставинах вчинення правопорушення.

Разом із тим, будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 показав, що 05 березня 2022 року після зміни з наряду поїхав додому переодітись, попередньо домовившись із ОСОБА_1 що він забере його по дорозі із с. Романівка Тернопільського району. Близько 21:00 год. ОСОБА_1 його забрав і вони поїхали у смт. Підволочиськ на територію гуртожитку місцевого ліцею де тимчасово проживали та несли службу. Підїхавши з тильної сторони вказаного гуртожитку та припаркувавши автомобіль до них підійшли невідомі хлопці, які як виявилось були на службі у територіальній обороні селища. ОСОБА_1 став з ними спілкуватись, а він пішов у відділок поліції відмітитись про прибуття. Ствердив, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, будь-якого запаху алкоголю з порожнини рота не було, алкогольних напитків не вживали, оскільки були після чергування і зранку знову мали заступати на чергування. З приводу чого мав місце конфлікт йому не відомо.

Будучи допитаними у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду показали, що являються працівниками Підволочиського ВП № 5 (смт. Підволочиськ). 06.03.2022 року близько 02:00 год. прийшли із чергування у відділок поліції у свій робочий кабінет дільничних інспекторів поліції де перебував ОСОБА_1 . Розповів, що мав місце незначний словесний конфлікт із місцевою тер обороною де його звинуватили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Ствердили, що ОСОБА_1 поводився, спокійно, адекватно, тверезий. Будь-якого запаху алкоголю з порожнин рота чутно не було. Освідчень у їх присутності не проводилось і ніхто не пропонував.

Таким чином, об`єктивних доказів котрі б підтвердили факт відмови від проходження медичного обстеження для визначення степені алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в присутності свідків в судовому засіданні не доведено.

Будь якої відео фіксації правопорушення, чи належним чином доказів пропозиції особі, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 котрі зафіксовані належним чином на бодікамеру чи інших цифрових носіїв пройти огляд на стан сп`яніння з дотриманням вимог законодавства суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за встановлених обставин дії ОСОБА_1 при встановлених обставинах та досліджених доказах не свідчать про його ухилення від такого огляду та не утворюють об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того посилання працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення даних, які не відповідають фактичним обставинам, щодо відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, є порушенням вимог ст.256 КУпАП, яка вимагає при складанні протоколу про адміністративне правопорушення правильно і повно викласти у ньому суть адміністративного правопорушення.

Аналіз вищевказаних обставин у сукупності з іншими наявними у справі доказами, в тому числі і тими, на які суд послався, беззаперечно вказує на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння,

Зокрема, в ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП та п.п.6, 7 Інструкції №1452/73, чітко зазначено, що проведення такого огляду проводиться працівником поліції на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів і передбачають, що огляд на стан алкогольного чи іншого сп`яніння у закладах охорони здоров`я, проводиться лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (тобто на місці знаходження чи зупинки водія), або в разі незгоди з його результатами.

За вищевказаних обставин, зокрема, внесення працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей, які не відповідають фактичним обставинам, а також недотримання самого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, протокол серії ААБ №180652 від 06 брезня 2022 року за ч.1 ст.130 КУпАП не може прийматися судом до уваги, як доказ винуватості особи в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки є неналежним доказом.

Приписи ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язують органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенції) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування ч.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права».

У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже, ст.6 не може бути застосована. Однак, ЄСПЛ не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте, ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0.42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Маліге проти Франції» («Maligev. France», заява № 27812/95, рішення від 23 вересня 1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації NoR (91).

Тим більше, «кримінальним обвинуваченням», у розумінні Конвенції, слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином, ч.2 ст.6 Конвенції гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 pоку, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 pоку, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 pоку), суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати, по суті, викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак, провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя