Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/83/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2020.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087534 від 08.12.2020 та постанови судді від 29.12.2020 вбачається, що 08.12.2020 о 02 год. 20 хв., ОСОБА_1 в с.Оноківці Ужгородського району по вул.Проектній, 49, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 29.12.2020 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення судом першої інстанції та інші докази не досліджувалися, при цьому жодний із наявних у справі доказів не містить в собі відомостей про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На його думку, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього працівниками поліції складено безпідставно, оскільки транспортним засобом він не керував, а сидів з друзями в припаркованому автомобілі, в той час коли до них під`їхали працівники поліції та безпідставно почали звинувачувати його у тому, що він керує в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він погодився з результатами проведеного на місці зупинки огляду за допомогою спеціального технічного приладу та в порушення ст.266 КУпАП йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Про відсутність факту керування ним транспортним засобом свідчить також і відсутність у
матеріалах справи відповідної постанови про порушення ним правил дорожнього руху. Про поверховий розгляд справи судом на його думку, свідчить і те, що суд розглянув справу без його участі, оскільки він з поважних причин не зміг прибути до суду першої інстанції. Одночасно ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді від 29.12.2020, посилаючись на те, що такий ним пропущений з поважних причин, оскільки присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції не був, копію оскаржуваної постанови отримав 21.01.2021.
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бомбушкар С.П. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бомбушкара С.П., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її розгляд проведено судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 , даних про належне виконання судом першої інстанції вимог ст.285 КУпАП у матеріалах справи немає, причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнаються поважними, у зв`язку з чим клопотання підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Матеріалами справи встановлено, що 08.12.2020 о 02 год. 20 хв., ОСОБА_1 в с.Оноківці Ужгородського району по вул.Проектній,49, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
В матеріалах справи наявна роздруківка тестування ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», тест №1265, з якої вбачається, що ОСОБА_1 о 02 год. 52 хв. 08.12.2020, перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат - 1,38 %.
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, результат огляду на стан сп`яніння склав 1,38 %, ОСОБА_1 з результатом огляду погодився про, що зазначив в цьому акті, поставивши свій підпис. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів також підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до пояснень наданих 08.12.2020 свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні були запрошені в якості свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», тест виявився позитивним, його результат склав 1,38%.
В матеріалах справи наявний компакт-диск з відеофайлами з нагрудних камер поліцейських та з відеореєстратора патрульної машини, а саме з відеозаписом подій, які мали місце 08.12.2020 за участю ОСОБА_1
Слід зазначити, що відеозапис віднесений ч.1 ст.251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяли відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 статті 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст.31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Зокрема, з відеозапису вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 2101 р.н.з. НОМЕР_1 здійснював зустрічний рух з вимкненими фарами ближнього світла, та був зупинений поліцейськими на патрульній машині. Також встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат тесту склав 1,38 %, при цьому поліцейськими роз`яснено ОСОБА_1 його право проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у разі його незгоди с результатом тестування на приладі «Драгер», на що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я відмовився.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у своїх діях під час складання матеріалів про адміністративні правопорушення поліцейські повинні керуватись положеннями КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок від 17.12.2008), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція від 07.11.2015).
Приписами ст.266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно Інструкції від 09.11.2015 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Апеляційний суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 про те, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, в повній мірі не дотримались вимог закону, що регулює підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки матеріалами справи підтверджено, що працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності процедури проведення огляду водіїв
транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду.
Крім того, вказуючи про допущені порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які виразились у здійсненні на нього тиску та упередженому ставленні, то ОСОБА_1 не надав доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі доводи апеляційної скарги, як спроба останнього уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було відмовлено в проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , погодившись з результатами тестування на приладі «Драгер, не наполягав на проведенні такого огляду в закладі охорони здоров`я.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не являється суб`єктом даного правопорушення, оскільки за встановлених у протоколі обставин не керував транспортним засобом, а знаходився всередині припаркованого автомобіля, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.
При цьому, враховується те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за встановлених у складеному протоколі обставин, суд апеляційної інстанції також приймає до уваги те, що згідно даних відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі працівників поліції, на якому відображено рух службового автомобіля, а також момент появи в полі зору працівників поліції автомобіля ВАЗ 2101 білого кольору, який рухався на зустріч патрульному автомобілю з вимкненими фарами, після чого патрульний автомобіль зупинився попереду зупиненого автомобіля ВАЗ 2101, який перебував у постійному полі видимості відеореєстратора, після чого водій ОСОБА_1 припаркувався на узбіччі та вийшов з автомобіля.
Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що він не був сповіщений про розгляд даної справи та суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим позбавив його доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087534 від 08.12.2020 ОСОБА_1 був сповіщений поліцейськими про місце розгляду справи в суді першої інстанції, про що ОСОБА_1 розписався в даному протоколі.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішенні ЄСПЛ від 03. 04. 2008 у справі «Пономарьов проти України»).
У рішенні ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» зазначено, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи.
Таким чином, судом першої інстанції вчинялись дії за для забезпечення реалізації особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав, зокрема на участь в судовому засіданні, надання пояснень по справі. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати до суду письмові пояснення або звернутися за правовою допомогою.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу без його участі, за відсутності даних про його належне сповіщення, апеляційний суд вважає також такими, що не спростовують висновків
суду першої інстанції викладених у судовому рішенні та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника не являється підставою для скасування чи зміни судового рішення у справах про адміністративні правопорушення.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 цього Кодексу, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що правопорушником та його захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2020.
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2020 щодо нього,-без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя: