Справа № 462/1183/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2022 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 234341 від 24.02.2022 ОСОБА_1 24.02.2022 року о 17.10 год. за адресою на

вул. Любінська, 168 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest Drager 7510, тест № 280 та результат тесту становить 1,33 ‰, чим порушив порушив вимоги п. 2.9. а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

13.07.2022 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Карпінською О. Б. подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обгрунтування наведеного зазначає, що процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, фіксації та оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення здійснено з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністратвині правопорушення в органах поліції. Зокрема, захисник вказує на відсутність безперервного здійснення відеофіксування працівниками поліції події, оскільки відеозапис з нагрудних камер поліцейських долучений до матеріалів справи на диску викладено фрагментарно, що свідчить про ймовірність монтування такого, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному за результатами огляду ОСОБА_1 містяться виправлення в даті складення такого, хоча згідно Інструкції з оформлення матеріалів адміністративних правопорушень не допускаються жодні виправлення чи закреслення відомостей, що вносяться у протокол. Звертає увагу також на те, що подія мала місце 24.02.2022 року, натомість Акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння складено 24.03.2022 року, що свідчить про сумнівність, а відтак недопустимість всіх доказів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, скористався правом правової допомоги, відтак, враховуючи, що вимогами ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення у справі по суті, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності

ОСОБА_1 .

Розглянувши клопотання захисника про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я 9 листопада 2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону поліцейський має право зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» наведено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, всі інші причини зупинки автомобіля незаконні.

Однак, у даному випадку ні матеріали справи про адміністративне правопорушенння не містять жодних відомостей щодо підстав зупинення належного ОСОБА_1 транспортного засобу, ні з оглянутого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який долучено до матеріалів справи, судом не встановлено обставин, що стали причиною зупинки транспортного засобу.

Виходячи із положення ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», за відсутності законної підстави для зупинки транспортного засобу, всі подальші дії працівників поліції з розгляду справи та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення є неправомірними.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлення результатів такого огляду та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за результатами розгляду справи визначається нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Статтею 266 КУпАП регламентовано огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Карпінською О. Б. в обгрунтування допущення порушення поліцейськими процедури проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу вказується на те, що такий, в порушення вимог Інструкції, було проведено за відсутності двох свідків та як наслідок такий огляд є недійсним.

Судом не береться до уваги наведене заперечення захисника, з огляду на те, що 16.02.2021 Верховною радою України прийнято закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 2695, яким редакція ч. 2 ст. 266 КУпАП змінена наступним чином: «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, зважаючи, що Кодекс України про адміністративні правопорушення як закон має вищу юридичну силу ніж Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», в яку ще не внесені зміни у відповідності до змін ст. 266 КУпАП, першочерговому застосуванню підлягають норми, визначені Кодексом України про адміністратвині правопорушення.

Тобто, з огляду на вищевказане, вбачається, що присутність двох свідків при проведенні огляду особи на визначення стану сп`яніння забезпечується поліцейськими лише у разі неможливості застосування ним з яких-небудь причин технічних засобів відеозапису.

У даному випадку поліцейськими здійснювалось відеофіксування події за допомогою технічних засобів, а саме, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, нагрудним відеореєстратором № 471883.

Виходячи з аналізу положення ст. 266 КУпАП у разі проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції шляхом відеофіксації процедури огляду за допомогою відповідних технічних засобів, без залучення свідків, основним джерелом доказів є матеріали відеозапису, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Оглянувши долучений до матеріалів справи диск відеозапису з нагрудних камер поліцейських, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.

Разом з тим, як встановлено судом, долучений до матеріалів справи на компакт-диску відеозапис є фрагментарним та неповним, що позбавляє суд можливості всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.

Зокрема, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД 234341 від 24.02.2022 року вчинення ОСОБА_1 правопорушення мало місце 24.02.2022 року о 17.10 год. Представлений суду відеофайл розпочинається із зазначенням часу «24/02/2022 17:07», однак при цьому як відео-, так і аудіофіксування відсутнє, технічним засобом здійснюється лише автоматичне фіксування часу, натомість відео та аудіофіксування події вмикається о 17.09 год. та розпочинається одразу із процедури проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager.

Окремо слід звернути увагу на те, що після проходження особою огляду, безпосереднє відео- та аудіофіксування обставин події о 17.14 год. завершується та протягом 16 хв., а саме до 17:31 відсутнє, оскільки нагрудна камера протягом цього часу залишена поліцейським на капоті службового автомобіля та здійснює фіксування сторонніх об`єктів, не охоплюючи при цьому місце перебування як самих поліцейських, так і ОСОБА_1 та надалі розпочинається вже на етапі оформленням матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

За наведеного, оскільки немає реальної можливості дати оцінку неналежно та неповно зібраним доказам щодо обставин справи, які підлягають обов`язковому встановленню, є істотними для вирішення справи про адміністративне правопорушення,суд приходить до висновку, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери № 471883 не може бути визнаний належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Окрім того, надаючи оцінку дотримання поліцейськими процедури проходження

ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакціїз представленого відеозапису встановлено, що такий проведено із порушенням вимог, передбачених Інструкцією № 1452/735 та ст. 266 КУпАП.

У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зокрема, відповідно до п.2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими за п.3 цього розділу є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку із підозрою у керуванні ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, ні із відеозапису, ні із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , судом не встановлено, які саме ознаки алкогольного сп`яніння, згідно п. 3 розділу І Інструкції №1452/735 надали підстави поліцейським вважати, що останній перебуває у такому стані, тоді як згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що лише за наявності згаданих ознак алкогольного сп`яніння поліцейським проводиться огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, тобто поліцейськими при оголошенні підозри керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не зафіксовано обов`язкової обставини, з якою законодавство пов`язує можливість проведення огляду на стан сп`яніння.

Крім того, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Дотримання вимог статті 6 Конвенції на національному рівні нормативно забезпечується чинними процедурними гарантіями та принципами судочинства.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Стаття 63 Коснтитуції України закріплює, щособа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. Засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

ЄСПЛ відносить до кримінально-правової санкції й позбавлення прав на управління транспортним засобом, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Наведене дає підстави для висновку, що якщо під час адміністративного розслідування до особи застосовуються обмеження чи процедури, які можуть істотно вплинути на неї й на подальший розгляд справи, то гарантії статті 6 Конвенції мають діяти в тій частині, в якій це є можливим з урахуванням характеру відповідних процедур і заходів. Такими гарантіями варто вважати право на захисника, а також право не свідчити проти себе.

Водночас, відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції № 1376 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Разом з тим, на долученому до матеріалів справи відеозаписі відсутні будь-які відомості щодо роз`яснення ОСОБА_1 його прав та відповідно дотримання при розгляді щодо нього справи про вчинення адміністративного правопорушення гарантій права особи на справедливий суд (розгляд справи).

За таких обставин докази, отримані внаслідок допущення порушення прав особи, яка притягається доадміністративної відповідальності, які зафіксовані в процесуальних джерелах - акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який в свою чергу містить недостовірні відомості щодо дати складення такого та чеку - драгер №7510, розцінюються суддею у своїй сукупності як недопустимі, відповідно при ухваленні рішення по суті не беруться до уваги.

З огляду на зазначене, суддя констатує, що провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний беззаперечним доказом вини особи, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України не доведена, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КупАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 283, 284, 287-290 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно

Суддя Б.М.Гедз