Справа №582/313/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Жмурченко В.Д.
Номер провадження 33/816/219/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Валюха Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Валюха Ю.В. на постанову Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 травня 2022 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 17.05.2022 о 23 год. 30 хв. в смт Недригайлів, Роменського району Сумської області по вул. Сумській керував автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Валюх Ю.В. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 травня 2022 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що до нього, як до адвоката 24 травня звернувся ОСОБА_1 зі своїми родичами, які пояснили, що ОСОБА_1 через своє онкозахворювання обличчя не може нормально розмовляти, він є інвалідом 2-ї групи, пояснили, що у вечірній час 17 травня 2022 року йому стало дуже погано (через сильний фізичний біль викликаний його хворобою) і він вирішив їхати до лікарні. По дорозі був зупинений військовими на посту, а потім переданий працівникам поліції, які не роз`яснили йому його права, не надали можливість скористатися правовою допомогою захисника та склали на нього протокол за порушення вимог ч.1 ст.130 КУпАП. Працівники поліції визначили, що дана справа буде розглядатися в Недригайлівському районному суді о 10 годині 00 хвилин 26 травня 2022 року.

Зазначав, що він 24 травня 2022 року, 25 травня 2022 року та 26 травня 2022 року о 09-30 годині звертався до канцелярії Недригайлівського районного суду Сумської області з метою ознайомлення з матеріалами справи, але йому повідомляли, що матеріали справи до суду не надходили. Тільки 03 червня 2022 року захиснику випадково стало відомо, що 26 травня 2022 року Недригайлівський районний суд розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 і виніс оскаржувану постанову.

Вказував, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 викликався повісткою суду та був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вважав, що виклик до суду працівниками поліції є незаконним. Однак, суддя, всупереч вимогам ч.1 ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушив її право на захист.

Зазначав, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Вказував, що як доказ вини ОСОБА_1 суд зазначив результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, але не вказав, який це результат, на якому носієві він зафіксований, коли і де його проведено, яким приладом та за яких умов. Як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 травня 2022 року серії ДПР18 № 213169, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 здійснювався за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6810» прилад № ARBL 0575, принтер № ARBL 5142. Суд не звернув уваги, що наказом МВС України від 01.03.2010 року № 33 затверджено перелік спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, одним з яких є газоаналізатор «Alcotest 6810», виробництва DragerSafetyAG&Co.KGaA (Німеччина). Проте, даний технічний засіб відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, а свідоцтво про державну реєстрацію № 7261/2007 щодо електродіагностичного приладу «Alcotest 6810» (згідно наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95) втратило чинність ще 10.02.2015 року.

Зазначав, що крім того, відповідно до Інструкції з експлуатації приладу «Драгер Alcotest 6810» передбачено, що прилад має проходити калібрування кожні шість місяців, а з роздруківки результату огляду вбачається, що останнє калібрування приладу проведене 11 жовтня 2021 року, тобто станом на 17 травня 2022 року минуло 7 місяців і 6 днів. За таких обставин, апелянт вважав, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом.

Вказував, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суд не викликались і в судовому засіданні не допитувались.

Зазначав, що в оскаржуваній постанові суду не зазначено на який технічний запис зроблено відеозапис, наданий до протоколу працівниками поліції, що протиречіть правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17 та у постанові від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17, тому посилання суду першої інстанції на відеозапис є незаконним.

Вказував, що інші докази, на які посилається у постанові суд першої інстанції не конкретизовані і абсолютно невідомо про що ці докази можуть свідчити у справі.

Вважав, що матеріали справи не дають підстав дійти висновку про наявність в діях гр.-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки надані докази є суперечливими.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Валюха Ю.В., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновків.

Так, п. 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови районного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 213169, з якого вбачається, що ОСОБА_1 17.05.2022 о 23 год. 30 хв. в смт Недригайлів, Роменського району Сумської області по вул. Сумській керував автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України. (а.с.3),

- висновком тестування на алкоголь приладу Драгер , згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (результат тесту 2,53 %) (а.с.2),

- поясненнями ОСОБА_1 , з яких вбачається, що він в денний час за місцем свого мешкання розпивав спиртні напої. Близько 23-00 год. до нього звернулась знайома ОСОБА_4 з проханням звозити її в смт. Недригайлів, він погодився і вони поїхали. По дорозі Суми-Київ в напрямку смт. Недригайлів його зупинили чоловіки одягнені у військову форму, після чого приїхали працівники поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти тест на газоаналізаторі «Драгер», який показав результат 2,53 проміле. З вказаним результатом він був повністю згоден. (а.с.4),

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які пояснили, що вони з 21-00 години 17 травня 2022 року спільно з добровольним формуванням патрулювали в смт. Недригайлів автодорогу Київ-Суми-Юнаківка. Поблизу поста, який розташований по вул. Сумська помітили як з вулиці с.Вакулки виїхав автомобіль близько 23 год. 30 хв., що є порушенням комендантської години, та вирішили перевірити вказаний автомобіль марки ВАЗ-2101 жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , але на вимогу зупинитись даний автомобіль не зупинився. Після чого вони продовжили за ним рух, коли водій вказаного автомобіля зупинився, то помітили, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, мав шатку ходу, з ротової порожнини йшов різкий запах алкоголю. Після цього приїхали працівник поліції, які запропонували водієві пройти тест на алкотестері «Драгер», результат показав 2,53 проміле (а.с.5-6);

- відеозаписом з місця вчинення правопорушення, на якому зафіксовано, що гр. ОСОБА_1 дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 «Драгер» , результат позитивний 2,53 проміле, не заперечує вживання алкогольних напоїв, з результатом огляду ознайомлений, погоджується з ним (а.с.7).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 викликався повісткою суду та був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вважав, що виклик до суду працівниками поліції є незаконним, а суддя, всупереч вимогам ч.1 ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушив її право на захист, то апеляційний суд визнає їх безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що при вирішенні питання щодо можливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суддею були враховані ті обставини, що останній був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, а твердження про те, що виклик до суду працівниками поліції є незаконним є необґрунтованими, оскільки «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено вимоги до протоколу про адміністративні правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, то апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є єдиною підставою для визнання ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вину було доведено в судовому засіданні сукупністю інших належних і допустимих доказів, які наведені вище, тому підстав скасовувати законну постанову суду не вбачає.

Твердження апелянта про те, що як доказ вини ОСОБА_1 суд зазначив результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, але не вказав, який це результат, на якому носієві він зафіксований, коли і де його проведено, яким приладом та за яких умов, та в оскаржуваній постанові суду не зазначено на який технічний запис зроблено відеозапис, то апеляційний суд зазначає, що даний факт не спростовує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та не є підставою для скасування постанови суду.

Щодо доводів апелянта про те, що як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 травня 2022 року серії ДПР18 № 213169, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 здійснювався за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6810» прилад № ARBL 0575, принтер № ARBL 5142, а суд не звернув уваги, що наказом МВС України від 01.03.2010 року № 33 затверджено перелік спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, одним з яких є газоаналізатор «Alcotest 6810», виробництва DragerSafetyAG&Co.KGaA (Німеччина), проте, даний технічний засіб відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, а свідоцтво про державну реєстрацію № 7261/2007 щодо електродіагностичного приладу «Alcotest 6810» (згідно наказу МОЗ України від 10.02.2010 року № 95) втратило чинність ще 10.02.2015 року, то апеляційний суд визнає їх безпідставними, оскільки перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки. Газоаналізатор Drager Safety AG and Co.KgaA (Germany), до яких належить і Drager Alcotest 6810, включений до вказаного переліку.

Так, Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Ч.1 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Отже, вказаним Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року.

Крім того, відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України N 45 від 18.01.2018 на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів "Газоаналізатори Alcotest Drager N 6810", які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, оскільки газоаналізатор Drager "Alcotest 6810" був введений у експлуатацію протягом часу дії Свідоцтва про державну реєстрацію N 7261/2007 від 10.02.2010, його використання після закінчення дії означеного апелянтом строку (10.02.2015) є можливим за умов дотримання умов експлуатації та технічного обслуговування.

Доводи апелянта про те, що крім того, відповідно до Інструкції з експлуатації приладу «Драгер Alcotest 6810» передбачено, що прилад має проходити калібрування кожні шість місяців, а з роздруківки результату огляду вбачається, що останнє калібрування приладу проведене 11 жовтня 2021 року, тобто станом на 17 травня 2022 року минуло 7 місяців і 6 днів, за таких обставин, апелянт вважав, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом, то апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, оскільки згідно постанови Кабінету міністрів України № 412 від 05 квітня 2022 року «Про деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Твердження апелянта про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суд не викликались і в судовому засіданні не допитувались, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді клопотань про виклик та допит вказаних свідків ніхто не заявляв.

Таким чином апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, тому доводи апелянтів щодо закриття вказаної справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови з ОСОБА_1 на користь держави постановлено стягнути судовий збір в сумі 496,20 грн.

Відповідно положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, тому постанова судді суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає зміні з подальшим виключенням з її резолютивної частини вказівки щодо покладення на ОСОБА_1 обов`язку по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Валюха Ю.О. задовольнити частково.

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 в частині вирішення питання щодо стягнення судового збору - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 26 травня 2022 року вказівку суду про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.