Справа № 485/73/22 Головуючий у першій інстанції Квєтка І.А.
Провадження № 33/812/76/22 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участю захисника Драненка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника Драненка Віктора Володимировича

на постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, непрацюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто 496,20 грн судового збору,

в с т а н о в и в :

Згідно з постановою суду, 17 січня 2022 року о 02 годині 47 хвилин в м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, по вул. Суворова, 98 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та огляду в медичному закладі водій відмовилась, чим порушила вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 Драненко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності свідків події. Відеозапис фіксації події не містить чітких відомостей про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, не дає можливості «поза розумним сумнівом» встановити, чи керувала ОСОБА_1 автомобілем, чи дотриманий працівниками поліції встановлений порядок проведення огляду. На записі зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, проте дотримання процедури направлення для проходження огляду на відеозаписі відсутня. Крім того відеозапис виключався, переривався тому такий запис не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Надані поліцейським із власного мобільного телефону відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі. Отже, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211837, 17 січня 2022 року о 02 годині 47 хвилин водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, по вул. Суворова, 98, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», та огляду в найближчому медичному закладі, водій відмовилась у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.2).

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

В своїх письмових поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що 16 січня 2022 року приблизно о 01 годині 00 хвилин сіла за кермо автомобіля Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 та поїхала у гості до куми в с. Широке Баштанського району. В гостях вона разом з кумою вживала алкогольний напій, а саме коньяк. Приблизно о 02 годині 10 хвилин вона сіла за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння та поїхала до м. Снігурівка в магазин «АТБ», де була зупинена працівниками поліції. З тим, що випивала спиртні напої згодна. Від проходження огляду на місці зупинки та в найближчому медичному закладі відмовляється.

Керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови пройти відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується відеозаписом, який додано до протоколу про скоєння адміністративного правопорушення серії ДПР18 № 211837 (а.с.8)

З вказаного відеозапису видно, що на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовилась.

Відповідно до положень частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211837 від 17 січня 2022 року (а. с. 2), письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с.3), відеозапису обставин правопорушення (а.с.8) свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, не можуть прийматись до уваги, оскільки при оформленні протоколу працівниками використовувались інші засоби відеозапису, ніж ті, які зазначені у вказаному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено за відсутності свідків, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, за частиною 1, 2 статті 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі зафіксована працівниками поліції за допомогою відеозапису, то проведення такого огляду без присутності свідків за умови застосування технічного засобу відеозапису, відповідає вимогам статті 266 КУпАП, чинній на час вчинення правопорушення.

Тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали складені відповідно до вимог статті 256 КУпАП, ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

За такого, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Драненка Віктора Володимировича залишити без задоволення, а постанову Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський