КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 липня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю потерпілого - ОСОБА_1 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року,

у с та н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, та провадження в справі щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрите за відсутності складу вказаного правопорушення.

Як визнав установленим за змістом оскаржуваної постанови суддя місцевого суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.11.2021 р. серії ВАБ №380986, ОСОБА_2 26 листопада 2021 року о 01:00 год., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру щодо свого чоловіка ОСОБА_1 , а саме - конфліктувала, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Закриваючи провадження в справі суддя місцевого суду вмотивув прийняте рішення недоведеністю наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання ОСОБА_2 невинуватою за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України незаконним і необґрунтованим, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року скасувати та направити справу на новий розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва для її об`єднання в одне провадження зі справою №761/43345/21.

ОСОБА_2 в письмовій заяві від 25.05.2022 року /а. с. 47/, просила розглядати справу без її присутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваної постанови судді місцевого суду та основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає строк на оскарження підлягаючим поновленню як пропущений із поважних причин, апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_2 належно дотримані, зважаючи на таке.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, зокрема, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), зокрема, економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному і психологічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадин.

З об`єктивної сторони психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевеність, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суб`єкт правопорушення (ч. 1 ст. 173-2 КпАП України) - загальний, тобто фізична особа, яка досягла 16-річного віку, та незалежно від факту спільного проживання, зазначений у ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 7 грудня 2017 року №2229-VIII.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Важливим елементом суб`єктивної сторони правопорушення є мотив, а саме - вчинення домашнього насильств, насильства за ознакою статті.

Проте зазначені ознаки складу цього адміністративного правопорушення в протоколі серії ВАБ №380986 від 26.11.2021 року /а. с. 3/ за його змістом - не конкретизовані, що виключає в діях ОСОБА_2 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Крім цього, за змістом протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КпАП України, так як не містить прізвищ і адреси свідків події /а. с. 3/.

Статтею 62 Конституції України , зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, при винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови додержані принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, досліджено всіх фактичні обставини справи, на підставі чого дійшов правильного висновку про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, дотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 8, 245, 251, 252, 254, 256, 268, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, за наслідками розгляду справи щодо ОСОБА_2 призвело до винесення законного й обґрунтованого рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає такими, що є надуманими та неспроможними, оскільки не ґрунтуються на зібраних в справі доказах, а, навпаки, суперечать їм.

При цьому, направлення адміністративних справ за наслідками розгляду їх судом апеляційної інстанції на новий розгляд до місцевого суду згідно п. п. 1-4 ч. 8 ст. 294 КпАП Україні - не передбачено.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

На підставі ч. 2 ст. 294 КпАП України поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_2 . - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н