Справа № 754/3932/22 Головуючий в суді І інстанції - Гркгуль О.В.
Провадження № 33/824/1738/2022 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника Александрова Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року, якою:

ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 02 лютого 2022 о 21 годині 05 хвилин в міста Києві по вул. Братиславській, 12, керував транспортним засобом «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» за показниками якого вміст алкоголю становить: 1,19 %.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно встановленні необхідні для вирішення справи обставини, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та має місце порушення й неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_2 не заперечував вживання невеликої дози алкоголю приблизно за 4 години до початку керування. З результатом огляду на стан сп`яніння не був згоден.

Зауважує, що під час огляду водія, поліція постійно використовувала той саме муштук. Під час багаторазового задуття муштук не змінювала.

Поліцейські чітко та зрозуміло водію не пояснили порядок використання й застосування приладу та порядок проходження огляду.

На переконання апелянта, своїми діями поліція порушила вимогу п. 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, водій не володіє українською мовою, не міг прочитати текст протоколу та акт огляду. Так акт огляду водій підписав на вимогу поліцейського, при цьому поліцейський не говорив водію, що він підписує акт огляду та свою фактичну згоду з результатом. Навпаки, поліцейський приховав сенс підписання акту, в якому було написано, що водій з результатом огляду був згоден. Тому може створитися штучна уява про згоду водія з результатом.

ОСОБА_2 зазначає, що це не відповідає фактичним обставинам, оскільки він не був згоден з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. За таких обставин поліція була зобов`язана направити водія для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак, направлення в матеріалах справи відсутнє, чим поліція порушила вимоги Інструкції та ст. 266 КУпАП, тому вважає, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння є недійсними.

При цьому, свідки чули про незгоду водія з результатами огляду. Поліцейський навмисно не фільмував категоричну незгоду водія з результатом.

До того ж, щодо громадянина іноземної держави, який не володіє українською мовою - обов`язковим є залучення перекладача, оскільки інакше буде порушено його фундаментальне право знати та розуміти, в чому його обвинувачують та які права він має. Працівники поліції не залучити перекладача при складанні протоколу, тим самим позбавили права в повній мірі зрозуміти підстави для проходження огляду, повноцінно подати свої заперечення, без ознайомлення з їх змістом, то виключає можливість визнання цього протоку як допустимого та достовірного в справі.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Александрова Д. О., які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.7 глави 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до вимог п. 2.9.а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з перевищенням допустимої норми алкоголю, тобто перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності достатніх доказів перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння не можуть бути взяті до уваги з наступних підстав.

Так, поясненнях суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 вказав, що працював лікарем в України протягом 20 років, зараз він на пенсії. В день зупинки дійсно вживав алкоголь, а саме - випив пива, вважає, що в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

Судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис, на якому зафіксовано перебіг огляду для встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння, якому було піддано ОСОБА_2 .

Так, вказаним записом спростовуються обставини, на які ОСОБА_2 вказує у своїй апеляційній скарзі.

Зокрема, водій не виказував незгоди з результатами його огляду на стан сп'яніння та не виявляв бажання пройти його повторно у закладі охорони здоров`я.

Що стосується вказівки апелянта на те, що під час його огляду поліція використовувала один і той же мундштук, то з дослідженого відеозапису прослідковується, що ОСОБА_2 було запропоновано вибрати індивідуально упакований мундштук, яким користувався виключно він. Та обставина, що водій не зміг видихнути достатню кількість повітря для газоаналізатора з першого разу не може розцінюватися судом апеляційної інстанції як порушення процедури огляду на стан сп`яніння.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_2 своїм підписом засвідчив факт ознайомлення і отримання копії протоколу.

Також, суд враховує, що в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_2 висловив свою згоду із результатами цього огляду, що засвідчив своїм підписом, та не наполягав на проходженні повторного огляду в медичній установі. (а.с.4).

Вказівка на те, що ОСОБА_2 не розуміє української мови також не може бути взята до уваги як така, що вплинула на законність та вмотивованість оскаржуваного рішення, оскільки сама апеляційна скарга викладена українською, що вказує на достатній рівень володіння апелянтом державою мовою. Крім того, як видно з уже згаданого відеозапису, ОСОБА_2 жодного разу не висловився з приводу того, що йому не зрозуміла суть інкримінованого йому кримінального правопорушення й він не був позбавлений права, у разі необхідності, звернутися за правовою допомогою. Більше того, вказана можливість була в достатній мірі роз`яснена йому працівниками поліції.

Також матеріали справи про адміністративне правопорушення містять пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які під час огляду ОСОБА_2 були залучені в якості свідків (а. с. 6).

Вказані особи викликалися апеляційним судом, однак, на виклик не з`явилися, що, по суті своїй, не вплинуло на результати розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, на противагу доводам апеляційної скарги, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 а ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як з постанови суду першої інстанції вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови було враховано всі докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даному випадку.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог закону, відтак, підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко