ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5070/22Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 33/817/321/22 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Парубія М.М.., в інтересах особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 р.,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 17 квітня 2022 року о 19 год. 47 хв. на вулиці Золотогірській, 14 в м. Тернополі керував транспортним засобом Mersedes-Benc моделі Sprinter 313 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 № ARM-2250 (повірка дійсна до 14.12.2022) відмовився. Крім цього, відмовився від проходження такого огляду в найближчому медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Парубій М.М. вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ним постанову:

- без належного дослідження доказів, наявних в матеріалах справи;

- не взявши до уваги і не спростовувавши доводи сторони захисту щодо неповноти і суперечливого характеру складених адміністративних матеріалів;

- не звернувши увагу на відсутність належного підтвердження щодо законності підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, в якому перебував ОСОБА_1 та без перевірки цих обставин судовому засіданні;

- без належних і допустимих доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом під час його руху по вулиці Золотігрськй в м. Тернополі.

Вважає, що викладені в постанові висновки суду першої інстанції є суб`єктивними, помилковими, надуманими і передчасними.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , як особу притягнуту до адміністративної відповідальності, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснив, що він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції безпідставно зупинили його транспортний засіб, після чого ще проводили його обшук, що він також вважає незаконним; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної апелянтом постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, Законом України Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року

№ 580-VIII визначено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Зокрема, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

Як слідує з матеріалів справи, 17.04.2022 року о 19 год. 47 хв. на вулиці Золотогірській в м. Тернополі працівниками поліції зупинено транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , після чого запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого водій відмовився.

Проте, аналіз матеріалів провадження судом апеляційної інстанції свідчить про відсутність у працівників поліції підстав, які регламентовані статтею 35 Закону України Про Національну поліцію, щодо зупинки вказаного транспортного засобу, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, обґрунтовуючи правомірність зупинки транспортного засобу працівниками поліції, суд першої інстанції зіслався на рапорт інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Сеньків Н., за змістом якого на службовий планшет надійшло повідомлення про те що вищевказаний транспортний засіб рухається з порушенням ПДР.

Разом з тим, така інформація є неконкретизована стосовно того які правила дорожнього руху порушує водій, а відсутність в матеріалах провадження будь-яких відомості на підтвердження факту надходження на службовий планшет поліцейского вищевказаної інформації ставить під сумнів її наявність.

З відеозапису нагрудних камер працівників поліції, які були предметом дослідження суду першої та апеляційної інстанцій, вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський називає інформацію від громадян про керування ним транспортним засобом з порушенням правил дорожнього руху і запитує ОСОБА_1 , що він може з цього приводу пояснити.

Тобто, такі дії працівників поліції не узгоджуються з приписами статті 35 Закону України Про Національну поліцію, оскільки порушення правил дорожнього руху, як підстава для зупинки транспортного засобу, повинно бути відповідним чином зафіксовано і відображено у матеріалах провадження.

Працівник поліції, який складав вищевказаний рапорт, не допитувався.

Зважаючи на те, що захисником ОСОБА_1 адвокатом Парубієм М.М. в судовому засіданні ставилось питання про безпідставність зупинки траспортного засобу під керуванням його підзахисного і, як наслідок, визнання недопустимими всіх інших доказів, з`ясування таких відомостей у працівників поліції, що зупинили транспортний засіб і складали протокол про адміністративне правопорушення, мало суттєве значення для встановлення законності вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , проте місцевим судом ці обставини належним чином не досліджувалися.

Наявна у матеріалах справи постанова від 17.04.2022 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за те, що він не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію т/з та поліса обов`язкового страхування, також не може свідчити про обґрунтованість підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням і подальшої перевірки водія, оскільки вказані порушення ПДР були виявлені після зупикни трансопртного засобу.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні та судом першої інстанції не наведено належних та допустимих доказів, в контексті положень ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та подальшої його перевірки щодо наявності у його діях порушень правил дорожнього руху.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без належних на те підстав, всупереч положень ст.35 Закону України Про національну поліцію, тому і протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 097039 від 17.02.2022 р., складений відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, за наслідком такої зупинки, як і всі інші докази, вказані у протоколі, є недопустимими доказами.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що, як слідує з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівник поліції зобов`язує останнього показати вміст кишень і дістати з них усі речі та перевіряє вміст кишень водія і, таким чином, фактично проводить особистий огляд особи.

За таких обставин, працівник поліції повинен був скласти протокол про особистий огляд або зробити про це відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, що передбачено приписами ст.264 КУпАП.

Проте, такий процесуальний документ працівниками поліції не складався, в матеріалах справи відсутній, а в протоколі про адміністративне правопорушення проведення такого огляду не відображено, що, в свою чергу, також ставить під сумнів належність протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 як доказу.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Парубія М.М. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя