Провадження № 3/752/155/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.08.2021 року о 15 годині 15 хвилин, поблизу будинку №11 по провулку Руслана Лужевського в місті Києві, керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме - звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, підвищення рухливості ходи та мови, однак від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, відповідно до встановленого порядку, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення - ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив про те, що його дійсно було зупинено працівниками поліції та він е відпомовлявся від проходження огляду, а навпаки, погодився проходити вказаний огляд, однак йому необхідно було дочекатися захисника, натомість працівники поліції склали відносно нього протокол.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Маркова А.В. в ході судового розгляду звернулась до суду з клопотанням про закриття провдження у справі, посилаючись на те, що вказаний протокол складено безпідставно, оскільки працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я. Зазначила, що ОСОБА_1 не висловлював відмови щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а був згоден провести процедуру огляду відповідно до вимог чинного законодавства і у присутності адвоката, а працівники поліції навпаки, неодноразово висловлювали думки про прискорення процедури огляду, порушуючи вимоги законодавства, тобто розцінивши дії ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду. Крім того, зазначила, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив ПДР та був зупинений працівниками поліції. Також зазначила, що відеозаписи зроблені нарізками, що свідчить про неповноцінну відео фіксацію та ставить під сумнів повноту зафіксованої події за участю громадянина ОСОБА_1 . Тобто, з долучених відеозаписів не вбачається на моменту керування ОСОБА_1 автомобілем, на моменту зупинки, ні огляду на стан сп`яніння, а також відмови від проходження такого огляду.

Вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Так, суд не приймає до уваги посилання сторони захисту щодо того, що працівниками поліції не пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки як вбачається з протоколу, працівниками поліції зазначено про ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому вказаний огляд на стан наркотичного сп`яніння можливий лише у медичному закладі, у зв`язку з чим працівниками поліції не пропонувався огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи щодо відсутності направлення для проведення медичного огляду, у даному конкретному випадку не спростовують обставини, викладені у протоколі, оскільки з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, однак останній перебуваючи поблизу вказаного закладу не здійснив дій для проведення такого огляду, тобто фактично відмовився від проходження огляду, тобто працівники поліції направлено вказану особу для проведення огляду, шляхом доставки його до медичного закладу.

Твердження захисника стосовно того, що ОСОБА_1 не висловлював відмови щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а погоджувався на його проведення, однак у присутності захисника, також спростовуються відеозаписами, які додані до протоколу, оскільки з відеозаписів вбачається що його було доставлено до лікаря-нарколога, однак ОСОБА_1 не вжив жодних заходів для проведення огляду, крім того після приїзду захисника також не було вжито заходів для проходження огляду.

Таким чином, працівниками поліції було дотримано процедуру проходження огляду, однак останній ухилявся від проведення огляду, тобто відмовився від проходження огляду, не зважаючи на те, що вказана вимога працівника поліції щодо проходження водієм транспортного засобу, який має ознаки сп`яніння, огляду на стан сп`яніння є обов`язком водія, а не його право, тобто фактично ОСОБА_1 не виконав вимогу працівника поліції, а відмовився, що стверджується матеріалами справи.

Твердження захисника щодо відсутності доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив ПДР та був зупинений працівниками поліції, суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 не заперечувався факт керування ним транспортним засобом та факт зупинки його автомобіля за порушення Правил дорожнього руху України.

Посилання не те, що відеозаписи здійснені нарізками, а тому не можуть бути визнані допустимими доказами, судом відхиляються, оскільки вбачається з матеріалів справи, що зупинка транспортного засобу здійснювалась велопатрулем «Вело-1», після чого було викликано автопатруль для доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, тобто у даному випадку особі поставлено у вину відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і факт такої відмови зафіксований на відеозаписах, доданих до матеріалів справи, оскільки ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку, як водія транспортного засобу, щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, будучи доставленим патрулем до медичного закладу.

Посилання щодо порушення права ОСОБА_1 на захист, суд також не приймає до уваги, оскільки працівниками поліції виконувалась процедура направлення особи, яка має ознаки наркотичного сп`яніння, на проходження огляду на стан сп`яніння, яка не передбачає обов`язкової участі захисника. Крім того, працівники поліції дочекалися приїзду захисника, однак ОСОБА_1 навіть по приїзду захисту не здійснив жодних дій для проходження огляду, тобто відмовився від вказаного огляду.

Так, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, шо знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною першою диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і вина ОСОБА_1 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю стверджується зібраними у справі доказами, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №139916 від 02.08.2021 року, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, рапортом інспектора поліції, а також відеозаписами із нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

На підставі викладеного надхожу до висновку про те, що 02.08.2021 року о 15 годині 15 хвилин, поблизу будинку №11 по провулку Руслана Лужевського в місті Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, відповідно до встановленого порядку, відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому, надходжу до висновку про необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення ним Правил дорожнього руху та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір", тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 283, 284 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення - штраф в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина