ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1842/21 Головуючий суддя І інстанції Яковлева В.М.
Апеляційне провадження № 33/818/589/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, працює головним механіком в Харківському щітковому об`єднанні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Постановою встановлено, що 15 грудня 2020 року о 16 годині 10 хвилин в м. Харкові по вул. Клочківська, біля буд. № 188, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Matrix 1.6, державний номерний знак НОМЕР_2 , при зміни напрямку руху не впевнився в безпеці та допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати, ухваливши нову постанову, якою провадження закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не скоював дорожньо-транспортної пригоди, що може підтвердити в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є очевидцем події та в момент ДТП перебувала у нього в автомобілі в якості пасажира, пошкодження, які були на його автомобілі, були отримані за інших обставин, ніж ті, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення у цій справі. Зазначає, що судом першої інстанції не було повно, всебічно і об`єктивно досліджено всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення є незаконним, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

До початку апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції клопотання від 14.09.2021 року, в якому він просив провадити апеляційний розгляд без його присутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 щодо порушення ним п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 026083 від 05.01.2021 року, схеми місця ДТП від 15.12.2020 року та відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ ДПР18 № 026083 від 05.01.2021 року (арк. 1), 15.12.2020 року о 16 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Клочківська, біля буд. № 188, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Matrix 1.6, державний номерний знак НОМЕР_2 , при зміни напрямку руху не впевнився в безпеці та допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця ДТП, об`єктивно вбачається, що автомобілі « Hyundai Matrix 1.6», АХС 194934, , д.н.з. НОМЕР_2 , та «Volkswagen Jetta», СХС 715639, д.н.з. НОМЕР_3 , контактували наступним чином при зіткненні: подряпина правого дзеркала знизу у автомобіля « Hyundai Matrix 1.6» та подряпина (пошкодження ЛФП) переднього лівого дзеркала зверху у автомобіля «Volkswagen Jetta». Ділянка автошляху, на якій сталася подія ДТП, має дві полоси руху в одному напрямку. Зіткнення між транспортними засобами « Hyundai Matrix 1.6» та «Volkswagen Jetta» відбулося у крайній правій полосі руху від узбіччя, при цьому автомобіль « Hyundai Matrix 1.6» здійснював маневр праворуч з лівої полоси руху у крайню праву полосу руху від узбіччя, в якій прямо рухався автомобіль «Volkswagen Jetta» (а.с.2).

З відомостями, зафіксованими у цій схемі, ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис, зафіксований у цьому процесуальному документі (а.с.2).

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мав для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

Більш того, як вбачається з відомостей письмових пояснень ОСОБА_2 , які останнім надані 15.12.2020 року, тобто в день події ДТП, ОСОБА_2 рухався на своєму автомобілі «Volkswagen », д.н.з. НОМЕР_3 , в м. Харкові по вул. Клочківська, біля буд. № 188, в крайній правій смузі руху від узбіччя та в цей момент автомобіль « Hyundai Matrix 1.6» без увімкнутого правого покажчику повороту почав здійснювати маневре перестроювання праворуч в його смугу руху, внаслідок чого відбулася подія ДТП (а.с.4).

Потерпілий ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких він фактично підтвердив свої письмові пояснення від 15.12.2020 року (а.с.66).

Апеляційний суду критично відноситься до апеляційних доводів ОСОБА_1 про те, що 15.12.2020 року о 16 год. 10 хв. в м. Харкові по вул. Клочківська, біля буд. № 188, він не скоював зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», що може підтвердити свідок ОСОБА_3 , яка є очевидцем події та в момент ДТП перебувала у нього в автомобілі в якості пасажира, з наступних підстав.

За клопотанням ОСОБА_1 апеляційний суд здійснював заходи щодо виклику свідка ОСОБА_3 в судове засідання в суд апеляційної інстанції (а.с.73) за адресою, що зазначена апелянтом в своїй апеляційній скарзі, але цей свідок судовий виклик не отримав та судова повістка повернулася до канцелярії апеляційного суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.74-76).

Крім того, 15.12.2020 року ОСОБА_1 особисто надавав працівнику поліції письмові пояснення, в яких не зазначав про очевидців події між ним та водієм «Volkswagen », д.н.з. НОМЕР_3 , в тому числі щодо свідка ОСОБА_3 (а.с.3).

Апелянт також не забезпечив прибуття свідка ОСОБА_3 в судове засідання в суд апеляційної інстанції та вважав за можливе провести апеляційний розгляд за її відсутності.

Відомості наданої ОСОБА_1 фототаблиці до своєї апеляційної скарги не спростовують відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ ДПР18 № 026083 від 05.01.2021 року, схеми місця ДТП від 15.12.2020 року та письмових пояснень ОСОБА_2 .

Крім того, ані в апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заявляв будь-яких клопотань про призначення відповідної експертизи.

За таких обставин, твердження ОСОБА_1 щодо незгоди з тим, що в результаті порушення ним п. 10.1 Правил дорожнього руху України відбулось зіткнення транспортних засобів, суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки апелянтом не надано обґрунтованих та беззаперечних доказів на підтвердження своїх апеляційних доводів.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху України).

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання останнього на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2021 року, якою визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков