Справа № 466/106/22
Провадження № 3/466/410/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року, Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.12.2021р. серії № ААБ № 053972, 26.12.2021 року о 05 годині 55 хвилин в м. Львові, на перехресті вулиць Єрошенка Батуринська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi s6», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, в присутності відеореєстратора 1598. Результат огляду, 1,53 %. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст . 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату та місце розгляду справи належним чином.

Із врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

При цьому, положення ст.268 КУпАП не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя, вивчивши матеріали адміністративної справи за ст.130 ч.1 КупАП, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, та інші

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.8 розділу ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведене в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції зобов`язаний запропонувати водієві огляд в медичному закладі, не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення, тощо.

І лише в разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від .проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, однак в даному випадку цього зроблено не було.

В даному випадку, із вудеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається факт заперечення ОСОБА_1 результатів огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820. Між тим, поліцейський не зреагував на пояснення особи, яка притягається до відповідальності та склав протокол про адміністартивне правопорушення, не запропонувавши водієві пройти огляд в медичному закладі після його незгоди.

Крім того в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Слід також враховувати, що в даних умовах є незрозумілим з яких саме підстав був зупинений водій ОСОБА_1 до матеріалів даної справи не долучено будь-яких постанов про накладення адміністративного стягнення.

За змістом ст.ст. 9-12, 280 КупАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за нормами КупАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КупАП, зокрема, об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Зважаючи на викладене, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП. не підтверджується допустимими доказами у справі.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.І ст.9 Конституції України, ратифікована 17.07.1997 року Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зводиться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі Barbera, Messegue and Jabardo v.Spain від 06.12.1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обовязки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011р. у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суц, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому вважаю за необхідне провадження по справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладенного, керуючись ст. ст. 9, 51 ч. 1, 245, 247 п.1, 264, 265, 284 ч. 1 п. 3, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. Є. Зима