Справа № 366/598/22
Провадження №3/366/559/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від відділення поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И Л А:

14.06.2022 року до Іванківського районного суду Київської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 180403 від 06.06.2022 року:

06.06.2022 року о 00 год. 05 хв., в смт. Іванків по вул. М. Рильського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Водій в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DRAGER та в лікарняному закладі в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснюючи це тим, що він автомобілем не керував. Також він не заперечував, що вживав алкогольні напої, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, оскільки не був зобов`язаний його проходити, так як цей обов`язок відноситься до водіїв транспортних засобів, яким він не був.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Питання, пов`язані із проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Аналіз цієї статті зокрема свідчить про обов`язок уповноважених осіб, які за законом мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення відображати суть вчиненого адміністративного правопорушення у повній мірі, з урахуванням конкретних обставин справи. Зокрема у ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DRAGER та в лікарняному закладі в установленому законом порядку.

Поняття «медичний огляд» у диспозиції ст. 266 КУпАП відсутнє. Відображена у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення щодо відмови від проходження медичного огляду, тим більше за допомогою приладу DRAGER (за допомогою якого саме медичний огляд не проводиться) суперечить вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, та відповідно не передбачає притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено 4 пояснення, які по суті є показаннями двох осіб. Зі змісту цих пояснень вбачається, що одні і ті ж особи двічі опитувались поліцейськими: як свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; та як свідки того, хто керував транспортним засобом.

Пояснення свідків щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідають вимогам допустимості доказів.

Зокрема в ст. 272 КУпАП зазначено, що свідок зобов`язаний дати правдиві пояснення щодо обставин, які йому відомі та підлягають установленню по даній справі. Тобто в даному випадку на поліцейських покладається обов`язок документування відомостей про адміністративне правопорушення шляхом належного процесуального закріплення пояснень свідків щодо обставин справи, зокрема з приводу часу, місця, способу та інших відомостей вчинення адміністративного правопорушення.

В даному випадку суддя не може визнати належним закріплення пояснень свідків поліцейським на заздалегідь підготовленому бланку пояснення, який містить заздалегідь надрукований текст щодо суті правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зокрема відносно обставин за яких відбулась відмова від проходження освідчення на стан сп`яніння та способу вчинення протиправного діяння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначення переліку ознак сп`яніння, які виявляються у правопорушника, під чим свідок повинен поставити свій підпис. З таких пояснень свідків неможливо встановити чи були у працівників поліції обґрунтовані підстави для проходження водієм відповідного огляду на стан сп`яніння, від якого останній, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення відмовився. Натомість цього, свідок повинен добровільно та самостійно пояснити те, що відомо йому з приводу вчиненого правопорушення, тільки в такому разі пояснення можуть мати об`єктивний характер та використовуватися як достовірний доказ вчинення особою протиправного діяння, що ставиться йому у провину.

Отже, надання свідкові для заповнення бланку пояснення, в яких вже наведено зміст пояснень, становить для нього наперед встановлене значення, а отже визначає хід повідомлених ним обставин, що не відповідає критерію добровільності.

Разом з цим у заздалегідь надрукованих бланках пояснень свідків, які заповнені рукописним текстом відсутні дата, час та місце відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо пояснень свідків про те, хто керував транспортним засобом, суддя зазначає наступне.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення свідків про відомі їм обставини щодо керування транспортним засобом відображені на бланках, які не мають заздалегідь надрукованих відомостей.

Згідно пояснення свідка ОСОБА_2 від 06.06.2022 року, він знаходився на території колгоспу в смт. Іванків разом з ОСОБА_3 . Близько 22 години вони зустріли знайомого ОСОБА_4 та його дружину. Вони всі пішли до місця проживання ОСОБА_1 , де вживали алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_5 (це ім`я заначено неодноразово) сів за кермо автомобіля. Всі інші зазначені особи також сіли до салону автомобіля, потім вони поїхали. Куди саме вони поїхали суддею не встановлено, оскільки пояснення написано нерозбірливо. Судді вдалось ідентифікувати відомостів кінці пояснення, де зазначено, що свідок бачив ОСОБА_4 за кермом автомобіля, однак про те, чи він просто сидів за кермом чи рухався не зазначено. Крім цього у показаннях свідка не зазначена дата подій, тобто коли саме відбувались ці обставини. Зазначені недоліки при отриманні письмових пояснень ставлять під сумнів показання свідка ОСОБА_2 як доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Згідно пояснення свідка ОСОБА_6 від 06.05.2022 року, він 05.06.2022 року знаходився на непрацюючому колгоспі в смт. Іванків зі своїм братом ОСОБА_7 , де вони зустріли ОСОБА_4 . Останній запросив їх до свого будинку, де вони всі в подальшому вживали алкогольні напої. Потім ОСОБА_8 сів за кермо свого автомобіля та відвіз їх до блокпосту. Що було далі суддею не встановлено, оскільки пояснення написано нерозбірливо. Судді вдалось ідентифікувати відомості в кінці пояснення, де зазначено що свідок бачив як ОСОБА_8 керував автомобілем в нетверезому стані. У показаннях свідка не зазначений час подій, тобто коли саме відбувались обставини, щодо яких він надавав пояснення.

Крім цього пояснення свідка ОСОБА_6 розрізняються з поясненнями свідка ОСОБА_2 в частині того, з ким був ОСОБА_8 , коли вони його зустріли (з дружиною чи сам). Зазначені недоліки у показаннях та розбіжності з показаннями свідка ОСОБА_2 ставлять під сумнів ці письмові пояснення як докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, суддя не визнає письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (як свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та як свідків того, хто керував транспортним засобом) як належні та допустимі докази по справі.

До протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським було долучено оптичний диск, на якому міститься один файл з відеозаписом під назвою IMG_9488, загальною тривалістю 3 хв. 3 сек.

В ході огляду відеозапису суддею було встановлено, що на 2 хв. 32 сек. поліцейський ставить запитання ОСОБА_1 про те, чи керував він автомобілем, на що останній відповідає, що ні. Поліцейський інформує ОСОБА_1 про наявність свідків, які бачили, що він керував автомобілем. ОСОБА_1 це заперечує. Відеозапис завершується на тому, що ОСОБА_1 говорить «я прийшов…..» На цьому запис припинено. Інших файлів відеозапису оптичний диск не містить.

Інших належних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем матеріали справи не містять.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Суддя також звертає увагу на законності долучення до матеріалів справи оптичного диску з файлом відеозапису, про що зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026)визначено перелік технічних засобів, які у своїй діяльності може застосовувати поліцейський.

За цією Інструкцією всі відзняті відеозаписи поліцейськими зберігаються на спеціальному сервері.

Порядок видачі з серверів та долучення до матеріалів справ відзнятих поліцейськими відеозаписів регламентовано у розділі VIIIІнструкції № 1026.

Згідно п. 2 розділу VIII Інструкції № 1026 відеозаписи автомобільних та стаціонарних систем зберігаються на сервері у визначений виробником спосіб.

Згідно п. 6 розділу VIII Інструкції № 1026 дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції.

Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно п. 7 розділу VIII Інструкції № 1026, відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України.

Надані до суду матеріали адміністративної справи не містять будь-якого письмового доручення керівника підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки, запиту, дозволу чи іншого документу, який й би свідчив про долучення до матеріалів справи поліцейським відеозапису, як того вимагає Інструкція № 1026, яка у діяльності поліції регулює ці питання та є обов`язковою для виконання органами та підрозділами поліції.

Це ставить під сумнів наявний у матеріалах справи оптичний диск з файлом відеозапису як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки встановлені обставини справи свідчать про його долучення до протоколу про адміністративне правопорушення у спосіб, не передбачений законом, що є наслідком визнання цього доказу недопустимим по справі.

Інші належні та допустимі докази, які б у своїй сукупності були достатніми та свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В такому випадку, до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським повинен долучатись документ, який свідчить про відсторонення водія від керування транспортним засобом. Такими документами зокрема є: акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; розписка особи, яка має право керування транспортним засобом відповідної категорії, якій особа, яка відсторонена від керування транспортним засобом, надає дозвіл на його керування.

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак документів, які б свідчили про його відсторонення від керування транспортним засобом, всупереч вимогам ст. 266 КУпАП та п. 2 ч. 1 розділу ІІ Інструкції № 1395, поліцейським не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням вст ановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Крім цього суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 19,62 Конституції України, ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 268, 280, 283-286 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.П. Слободян