1Справа № 335/3033/22 3/335/1078/2022
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2022 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Лихосенко Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Згідно протоколу серії ААБ № 067548 від 21.05.2022 року, 21.05.2022 року о 13 год. 59 хв., в м. Запоріжжі, пр. Соборний, 169, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «MERSEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, погодився у встановленому законом порядку пройти засвідчення на стан сп`яніння у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 2042 від 21.05.2022 року. Від керування відсторонений шляхом паркування авто, про повторність попереджений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України.
У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, пам`ятка з ст. 268 КпАП України, роз`яснена, що підтверджується власноручним написом, свою вину не визнав, пояснив, що в зазначений у протоколі час та день транспортним засобом не керував, тому і погодився проходити огляд у лікаря- нарколога.
Адвокат Лихосенко Є.О. в судовому засіданні просив суд закрити провадження в справі з тих підстав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП протокол складений з численними порушеннями, його підзахисний у зазначений у протоколі день та час транспортним засобом не керував.
Адавокат ОСОБА_2 пояснив суду, що до місця розташування автомобіля доїхала за кермом дружина ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час того, як вона рухалась автомобіль почав на електронному табло видавати помилки несправностей. ОСОБА_1 наказав дружині зупинитись та сів щоб перевірити блок запобіжників, які розташовані зліва від керма, тобто на сидіння водія. ОСОБА_1 автомобілем не керував та не збирався. Саме у цей час до них під`їхала патрульний автомобіль.
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника - адвоката Лихосенко Є.О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступних висновків.
Судом було встановлено, що 21.05.2022 року працівниками патрульної поліції було складено адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 порушення п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.
До протоколу про адміністративне правопорушення було долучено: рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Запорізькій області від 21.05.2022 року направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2022 року, висновок КПН «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради № 2042 від 21.05.2022 року довідку інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Хоменко О. та відеозапис подій.
У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.9 а) ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування автомобілем «MERSEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 ,
Разом з цим, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Верховний Суд у справі № 338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.
Відповідно до вимог ст.ст. 31, 40 Закону України Про національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом були досліджені наявні в матеріалах справи відео запису подій, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . З зазначеного диску вбачається, що о 13:34:50 за часом, патрульні їдуть вулицею, під час розмови хтось з них бачить авто і каже своєму напарнику розвернись там «мерс наркота». О 13:47:42 патрульні зупиняються на проспекті Соборному, 168 (біля Управління державної казначейської служби), виходять із патрульної автівки. Під час цього вбачається, що біля дороги стоїть припарковане авто «MERSEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , який взагалі не рухається. Далі співробітники поліції підійшли до машини, почали перевіряти документи в ОСОБА_1 та його дружини. Після цього зробили обшук автомобіля. ОСОБА_1 та його дружина добровільно все надавали. Далі, в них перевірили їх телефони, тобто також провели їх огляд. Після цього, ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився і відносно нього було складено протокол.
Наданий відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та були досліджені , відтворені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, виконував функції водія.
Наведене дає підстави вважати, що висновок КПН «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради № 2042 від 21.05.2022 року, наявний в матеріалах справи на ім`я ОСОБА_1 з результатом огляду на ім`я ОСОБА_1 будь є неналежними доказами у даній справі, оскільки доводить лише те, що ОСОБА_1 , перебував у стані наркотичного сп`яніння. Разом із тим, сам по собі факт перебування в стані наркотичного сп`яніння не може свідчити про вчинення останнім правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки достатніх доказів того, що саме вказана особа керувала транспортним засобом, виконувала функції водія матеріали справи не містять.
Відповідно до роз`яснень, що міститься в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року № 14, під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Факт керування автомобілем може бути доведений: показаннями потерпілих або свідків правопорушення; фотознімками, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тобто і відео з камер поліцейських, і відеозаписи з камер спостереження та відео реєстраторів автомобілів самих правопорушників, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, є доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
В матеріалах справи відсутні пояснення свідків або понятих, які б могли підтвердити факт керування автомобілем «MERSEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 .
В даному випадку ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом та факт зупинки транспортного засобу під його керуванням поліцейськими.
Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом за обставин, наведених в протоколі, а надані суду докази не спростовують доводів сторони захисту.
Відеозапис, надісланий до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, який було досліджено в судовому засідання, не містить даних які б підтвердили факт перебування за кермом та факт керування транспортним засобом, саме ОСОБА_1 .
Зокрема, з відеозапису не вбачається, що особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом.
Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Правова позиція по справі самого ОСОБА_1 , є його засобом захисту та підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду з огляду на вільне визначення своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події, шляхом безпосереднього дослідження доказів судом, а обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
Таким чином, надані органом поліції матеріали суд визнає недостатніми для підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого правопорушення, а отже, керуючись фундаментальним принципом презумпції невинуватості та вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП , суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі з причини відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Оцінивши всі докази в їх сукупності, з урахуванням того, що ОСОБА_1 як при складанні протоколу, так і в судовому засіданні заперечував факт керування транспортним засобом, приходжу до висновку, що при складенні протоколу відносно ОСОБА_1 працівниками поліції не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу щодо керування особою автомобілем, а надані докази не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки суперечать критерію доказування поза розумним сумнівом та логічно не узгоджуються між собою.
З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах Malofeyeva v. Russia та Karelin v. Russia суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Суд приходить до висновку, що за наведеного, відомості що вказані в протоколі та докази що додані до нього, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки є обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_1 у вказаний у протоколі місце та час, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння керував транспортним засобом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі Авшар проти Туреччини ), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом .
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП ).
Оцінивши всі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведено, не доведено, що він виконував функції водія.
У свою чергу наведене дає підстави дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, у діях водія ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП .
Керуючись ст.ст. 130 , 245 , 251-252 , 268 , 280 , 284 , 287-291 КУпАП , ст. 62 Конституції України, суд,
Провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП України закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діянні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.О. Макаров