Дата документу 24.06.2022
Справа № 334/2103/22
Провадження № 3/334/1454/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя ДПП України у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, поліцейський ГРПП Пологівського РВ ГУНП в Запорізькій області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за статтею 130 ч.1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно до протоколу БР №081976 від 13.06.2022 року, ОСОБА_1 , близько о 20 години 05 хвилин, керував автомобілем Volksvagen Pд/н НОМЕР_1 в районі вул.Талаліхіна в м.Запоріжжя з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження тесту на виявлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що 13 червня 2022 року, приблизно о 20 годині рухався по вул..Талаліхіна в м.Запоріжжя. За кермом перебувала дружина, яка побачила у дзеркало, що за їх автомобілем рухається поліцейська машина з проблисковими вогнями. На вимогу поліцейського, вона зупинила транспортний засіб. Надалі поліцейські стали повідомляти що виявили у нього ознаки сп`яніння та пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння. На його посилання, що він не перебував за кермом транспортного засобу, працівники поліції не реагували, та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього.

Також, ОСОБА_1 доводив суду, що він намагався надати свої письмові пояснення стосовно даної пригоди, але поліцейські склали протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП - за нібито порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

У зв`язку із вищенаведеним, ОСОБА_1 прохав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що у вказаний у протоколі день та час вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_1 їхали на машині. За кермом була вона. Коли у дзеркало заднього виду вона побачила поліцейську автівку із увімкненими проблисковими маячками, одразу зупинила авто. Після чого вони разом з чоловіком вдвох вийшли із автівки до працівників поліції. Поліцейські перевіряли в них документи. На підтвердження особистості ОСОБА_1 надав посвідчення співробітника поліції, та вони почали просити посвідчення не у неї, як водія, а у чоловіка. У ОСОБА_1 його з собою навіть не було. Надалі поліцейські стали повідомляти, що виявили в чоловіка ознаки сп`яніння та пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння. Чоловік більше 10 разів їм казав що він за кермом не був, що автомобілем керувала дружина, що він не має до керування жодного відношення та після тривалих розмов поліцейські склали відносно ОСОБА_1 протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП - за нібито порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. У неї відібрати пояснення та долучити до матеріалів справи було відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши відеозапис від 13.06.2022 року, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог п.2, 4 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, - чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом: ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом: - ст.280 КУпАП. орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення забов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності...; ч.2 ст.283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення, повинна містити опис обставин установлених при розгляді справи...; ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частина 1ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижуюті? їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, оскільки у вказаний у протоколі день та час він разом із своєю дружиною ОСОБА_2 їхали на машині по вул..Талаліхіна у м. Запоріжжя. За кермомо була його дружина ОСОБА_2 . Коли вона у дзеркало заднього виду побачила поліцейську автівку із увімкненими проблисковими маячками, вона зупинила авто.

Факт керування транспортним засобом саме його дружиною ОСОБА_1 підтверджується цілком та повністю, зокрема поясненнями самого ОСОБА_1 та відеозаписом, який був досліджений у судовому засіданні.

За визначенням Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 23.12.2005 року, а саме ч.27 - «керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись».

Згідно п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до наявних у справі відеоматеріалів, взагалі не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 усупереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти діб з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-тиденного строку її оскарження.

Суддя: Н.Ю.Козлова