Справа № 754/7131/22 Головуючий 1 інстанція- Колегаєва С.В.
Провадження № 33/824/3751/2022 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,

в с т а н о в и в:

Постановою cудді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до вказаної постанови 05 липня 2022 року о 14 годині 55 хв. ОСОБА_1 на просп.Броварський 2 у м.Києві керував автомобілем «HondaCivic» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ «Соціатерапія». Згідно висновку № 003027 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем-наркологом КМНО «Соціотерапія», водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори, амфетамін). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Деснянського районного суду м.Києва від 01 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови.

- 2 -

Скарга мотивована тим, що районним судом відповідно до постанови не надано оцінки заявленому клопотанню ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд за місцем його проживання та його поясненням по суті протоколу, які останній подавав 02 вересня 2022 року, у зв`язку з чим скаржник вважає, що судом не були з`ясовані всі фактичні обставини. Зокрема судом не враховано його пояснення про те, що 05 липня 2022 року близько 08-00 години він став учасником ДТП з вини іншого водія, який порушив ПДР. Зважаючи на те, що ДТП сталася з ним вперше він переймався питанням відшкодування збитків і дізнався у страховій компанії, що потібно надати авто на огляд. Він звернувся до свого приятеля і вони домовились залишити автомобіль у нього, а він покаже його експерту. Приятель вдома, побачивши його пригнічений стан, запропонував йому бутерброд і випити чай із «збадьорливим» ефектом, що він і зробив. Після чого вони поїхали до нього на роботу, а за кермом був його приятель. По дорозі приятелю зателефонували, той вийшов з автомобіля поговорити, а він сів на місце водія. В цей час до авто підійшли працівники поліції, подивилися його документи і запитали про сліди пошкоджень на авто, після чого попросили надати телефон і розблокувати месенджер Телеграм, а коли він відмовився погрожували відвезти на блок-пост для отримання доступу до месенджера. Потім висловили припущення, що він у стані наркотичного сп`яніння і запропонували пройти огляд, результатами якого він був дуже здивований. Усі наведені обставини щодо зупинки його автомобіля не досліджувалися судом, а постанова не містить доказів про те, що він керував автомобілем. Протокол про адміністративне правопорушення не є таким доказом. А тому суд мав застосувати ст.62 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ щодо необхідності доведення вини особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви мають тлумачитися на користь такої особи.

Також, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на те, що з повним текстом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ознайомився лише 10 листопада 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Наведені причини пропуску строку подання апеляційної скарги визнаються судом поважними, а тому на підставі ст.294 КУпАП суд поновлює апелянту строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року.

ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлений засобами телефонного зв`язку (тел. НОМЕР_2), що стверджується телефонограмою, складеною помічником судді (а.с.54), до суду не з`явився. 19 грудня 2022 року до суду поштою від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання апеляційної скарги. За таких обставин наявні передбачені ст.294 КУпАП підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх

- 3 -

сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , якийреалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05 липня 2022 року о 14 годині 55 хв. на проспекті Броварському 2 у м.Києві керував автомобілем «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога в КМНКЛ «Соціатерапія». Згідно висновку № 003027 водій ОСОБА_1 05 липня 2022 року перебував у стані наркотичного сп`яніння (стимулятори, амфетамін).

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №153602 від 05 липня 2022 року, відповідно до якого 05 липня 2022 року о 14 годині 55 хв. на проспекті Броварському 2 у м.Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан

- 4 -

сп`яніння проводився у лікаря-нарколога за адресою: м.Київ, вул.П.Запорожця, 20;

- у висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 липня 2022 року, згідно якого на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003027 складеному о 15 год. 25 хв. 05 липня 2022 року, громадянин ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (стимулятори-амфетамін) сп`яніння;

- на відеозаписі з відеореєстратора (боді-камери) поліцейського № 470185, що здійснювв 05 липня 2022 року оформлення адміністративного правопорушення,передбаченогобаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 05 липня 2022 року у ОСОБА_1 , а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук, в розумінні п.п.2, 3 та 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, а сам огляд проведено у повній відповідності із розділом ІІ вказаної Інструкції, а такожПорядком проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційнї скарги про те, що судом в постанові не надано оцінки заявленому клопотанню ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд за місцем його проживання та його поясненням по суті протоколу, які наявні у справі (а.с.13-21).

Проте, таке не є підставою для скасування постанови судді першої інстанції та не спростовує викладених у постанові висновків судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з натупних міркувань.

По-перше, клопотання ОСОБА_1 про передачу даної справи для розгляду до

- 5 -

суду за місцем його проживання до Броварського міськрайонного суду Київської області на підставі ч.2 ст.276 КУпАП не грунтується на законі.

Вказана норма не містить положень щодо можливості розгляду справ за ст.130 КУпАП за місцем реєстрації транпортного засобу або за місцем проживання порушника.

По-друге, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що під час розмови працівників поліції біля автомобіля з ОСОБА_1 останній вів себе як водій автомобіля, проводив маніпуляції із закриттям та відкриттям дверей автомобіля. Жодних інших осіб ні в самому автомобілі, ні поруч не було, відеозапис не містить їх зображення, що спростовує його твердження про те, що він не керував автомобілем. При цьому суд враховує, що погодившись пройти огляд на стан сп`яніння та поїхавши на автомобілі поліцейських до лікарні, ОСОБА_1 не попереджав жодну іншу особу, яка як він вказує їхала з ним, про те, що він закрив автомобіль і їде з поліцейськими на огляд.

Окрім того, як під час спілкування з поліцейськими в машині, яке було тривалим, більше 20 хвилин, так і під час огляду у лікаря, ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем і як наслідок безпідставність огляду, як і не вказував, що автомобілем керувала інша особа.

По-третє, посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування протоколу та відеозапису, зокрема як доказів про те, що 05 липня 2022 року сталося ДТП за його участю і воно було оформлене належним чином, так і того, що за кермом знаходилась інша особа, а не він. Дані про таку особу відсутні і ця особа не зазначена ОСОБА_1 .

Отже, наведені апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

- 6 -

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що суддею першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 рокує законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, та стягнення на користь держави судового збору у розмірі 496 гривень 20 копійок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.І.Савченко