ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/3824/21 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т.М.
Апеляційне провадження № 33/818/770/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакула Н.С.,

захисника - Жаворонкової Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Жаворонкової Г.С. на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм в КП «Харківводоканал»,

- визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. на користь держави.

Постановою встановлено, що 04.06.2021 року о 13:30 год в м. Харкові ОСОБА_1 керував автомобілем КРАЗ 6510 д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту Гагаріна напроти буд. № 1, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не був уважним та допустив відкривання кузову, внаслідок чого зачепив лінії електропередачі, що в свою чергу призвело до падіння електроопори на автомобіль MAZDA3 д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований навпроти будинку, що в свою чергу призвело до зриву лінії електропередачі, які пошкодили автомобіль BMW Х4 д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований напроти будинку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

В своїй апеляційній скарзі захисник Жаворонкова Г.С. просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2021 року стосовно ОСОБА_1 , а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що дорожньо-транспортна пригода також сталася у з зв`язку з неналежним станом електроопори та порушення власниками (водіями) автомобіля MAZDA 3, д.н.з НОМЕР_2 , і BMW Х4, д.н.з НОМЕР_3 Правил дорожнього руху щодо зупинки/стоянки. Апелянт також зазначає, що пошкодження повітряних ліній електропередавання транспортним засобом КРАЗ 6510, д.н.з НОМЕР_1 , наслідком чого стало падіння електроопори на транспортний засіб MAZDA 3 д.н.з НОМЕР_2 , пов`язане з порушенням балансоутримувачем (власником, користувачем) електроопори, особою що відповідальна за розміщення (стану) ліній електропередачі вимог Правил улаштування електроустановок, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.07.2017 № 476 (далі - Правила № 476). Крім того, посилається на відсутність таких знаків, як 3.3, 3.17, 3.18, тощо (Додаток 1, до Правил дорожнього руху) на дорозі де відбулося ДТП, підстав для вжиття додаткових заходів з недопущення проїзду висотного транспортного засобу не було. Як зазначає захисник, в діях ОСОБА_1 не вбачається порушення вимог Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з спричиненням пошкодження транспортних засобів.

В судове засідання, яке призначалося судом апеляційної інстанції на 11 год. 40 хв. 19.01.2022 року, захисник Мельниченко Є.О. не з`явився, але йому на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , направлялися судове повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, яке повернулося до Харківського апеляційного суду у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою (а.с.126, 134-136).

19.01.2022 року ОСОБА_2 повідомив, що його захисник приймає участь в судовому засіданні в іншому суді та йому відоме про місце, дату і час апеляційного розгляду у цій справі, у зв`язку з чим вважав за можливе провадити розгляд справи за його апеляційної скаргою без участі захисника Мельниченка Є.О.

Крім того, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду про відкладення судового засідання, яке було призначено на 11 год. 40 хв. 19.01.2022 року, від захисника Мельниченка Є.О. до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_2 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 19.02.2020 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та захисник Мельниченко Є.О. не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

За таких обставини, з урахуванням думки ОСОБА_2 , а також враховуючи, що сторони по справі, в тому числі захисник Мельниченко Є.О., при попередньому судовому розгляді надали пояснення щодо доводів поданої апеляційної скарги, суд вирішив провадити 19.01.2022 року апеляційний розгляд без участі захисника Мельниченка Є.О., який будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав, з урахуванням доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника, яка підтримала свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника Жаворонкової Г.С. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 щодо порушення ним п.1.5 Правил дорожнього руху України.

Разом з цим належить врахувати, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які спростовують висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 189100 від 04.06.2021 року (арк.1), схеми місця ДТП від 04.06.2021 року (арк.2), письмових пояснень потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк.3, 4).

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 189100 від 04.06.2021 року (арк. 1), 04.06.2021 року о 13:30 год в м. Харкові ОСОБА_1 керував автомобілем КРАЗ 6510, д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-ту Гагаріна напроти буд. № 1, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, не був уважним та допустив відкривання кузову, внаслідок чого зачепив лінії електропередачі, що в свою чергу призвело до падіння електроопори на автомобіль MAZDA3, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований навпроти будинку, що в свою чергу призвело до зриву лінії електропередачі, які пошкодили автомобіль BMW Х4, д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований напроти будинку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

З відомостями, зафіксованими у цьому протоколі ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі та наявність його власноручних пояснень до нього (а.с.1).

Згідно відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.06.2021 року, останній рухався на автомобілі КРАЗ 6510, д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони Московського проспекту в сторону пр-та Гагаріна. Під час руху в районі будинка № 141 почув скрегіт. Зупинившись, він вийшов з автомобіля та побачив, що кузов зачепив дроти (арк.5).

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що кузов автомобіля піднявся внаслідок самовключення.

Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця ДТП від 04.06.2021 року, об`єктивно вбачається, що розташування транспортних засобів після події ДТП та перелік пошкоджень, отриманих автомобілями внаслідок події ДТП, а також в ній зафіксована місце удару з транспортним засобом КРАЗ, розташування електроопори та пошкоджених електропроводів №№1 та 2 (арк.2).

Ці відомості ОСОБА_1 не заперечував, про що свідчить його підпис у схемі місця ДТП та відсутність будь-яких зауважень (а.с. 2).

Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 або його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.

Згідно відомостей письмових пояснень потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні під час дорожньо-транспортної пригоди в своїх транспортних засобах не знаходились. Їх автомобілі отримали механічні пошкодження (арк.3, 4).

Відповідно до п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В силу вимог п. 2.3(б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Твердження захисника Жаворонкової Г.С. щодо незгоди з тим, що в результаті порушення ОСОБА_1 п.1.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого зачепив лінії електропередачі, що в свою чергу призвело до падіння електроопори на автомобіль MAZDA3, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований навпроти будинку, що в свою чергу призвело до зриву лінії електропередачі, які пошкодили автомобіль BMW Х4, д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований напроти будинку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, суд апеляційної скарги розцінює як обраний спосіб захисту та уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем КРАЗ 6510, який має значні габарити та кузов, що може відкриватися шляхом підняття його вгору, мав бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, вжити заходи для забезпечення безпеки дорожнього руху, але не зробив цього та допустив відкривання кузову, внаслідок сталася подія ДТП.

Аналізуючи відомості матеріалів справи та послідовність ОСОБА_1 , апеляційний суд вбачає, що належне виконання останнім вимог п.п. 1.5, 2.3(б) ПДР України унеможливлювало подію ДТП, а виконання цих пунктів ПДР було його обов`язком.

З`ясування відомостей, на які звертає увагу захисник Жаворонкова Г.С. в своїй апеляційній скарзі щодо недотримання водіями - потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правил дорожнього руху, має другорядний характер, оскільки визначальним моментом щодо винуватості особи, виходячи з фактичних обставин події ДТП є те, що дії ОСОБА_1 , а саме порушення ним п.п. 1.5, 2.3(б) ПДР України, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП. Підтвердження цих відомостей знайшло своє відображення під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

Крім того, питання щодо винуватості водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вирішується, внаслідок того, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно них не складався.

Твердження апелянта про те, що внаслідок неналежного утримання електроопори та Неналежне улаштування повітряних ліній електропередачі (електропередавання), на думку суду, є суб`єктивними, оскільки матеріали справи не містять висновку відповідної судової експертизи. В своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду захисник також не ставила питання про призначення судової експертизи для перевірки таких апеляційних доводів сторони захисту, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості перевірити та взяти їх до уваги, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджується наявними відомостями матеріалів справи.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 1.5, 2.3(б) ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 1.5, 2.3(б) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

За таких обставин, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.280 КУпАП, дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, про що навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Жаворонкової Г.С. залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков