Справа № 163/273/22
Провадження № 3/163/310/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

представника Волинської митниці Кондратюка І.П.,

особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

захисника особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0099/20500/22 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.470 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 митниці, непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , який 17 серпня 2016 року в режимі транзиту ввіз в Україну через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС автомобіль «Volvo V40», польський номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , перевищив встановлений ст.95 МК України строк транзитного доставлення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 23 січня 2022 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці за результатами здійснення аналітично-перевірочних заходів, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.470 МК України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції пояснив, що дійсно ввіз на територію України указаний транспортний засіб в режимі транзит, проте після цього автомобіль потрапив у ДТП, у зв`язку із чим помістив його на автосервіс. Про ці обставини повідомив митницю. Сам поїхав за кордон, а коли повернувся, то уже не було ні автомобіля, ні документів на нього. Автомобіль був викрадений, однак в правоохоронні органи він не звертався через відсутність у нього документів, які б підтверджували належність йому цього автомобіля.

Адвокат Савка Р.І., окрім наведених його підзахисним фактів, просив врахувати, що на момент закінчення строку транзиту (27.08.2016 року) дії ОСОБА_1 охоплювалися складом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України в редакції від 01 квітня 2016 року, тому в силу ч.1 ст.58 Конституції України він не може нести відповідальність за ч.6 ст.470 МК України у редакції закону від 08 листопада 2018 року № 2612-VІІІ, оскільки на момент порушення митних правил такої норми (ч.6 ст.470 МК України) взагалі не існувало. Якщо у діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, то лише за ч.3 ст.470 МК України, яка була чинною на момент скоєння правопорушення (серпень 2016 року), і саме за цією нормою він може нести відповідальність. Крім цього висловив позицію про закінчення строку притягнення до відповідальності 28 лютого 2017 року з огляду на те, що початком перебігу цього строку є 27 серпня 2016 року. При вирішенні питання про відповідальність також просив врахувати сімейний стан ОСОБА_1 , а саме, що він нещодавно одружився та його дружина є вагітною.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил за ч.6 ст.470 МК України, просив накласти стягнення в межах санкції цієї норми та вказав, що строк накладення стягнення не закінчився, оскільки його відлік належить рахувати з дня виявлення правопорушення, що мало місце у січні 2022 року.

Заслухавши учасників справи та дослідивши письмові докази у справі, встановлено підстави для висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.470 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про порушення митних правил, витягами з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" та ЄАІС Держмитслужби, письмовими поясненнями порушника, службовою запискою інспектора митниці.

Цими письмовими доказами стверджено і не заперечено самим ОСОБА_1 , що 17 серпня 2016 року він ввіз на територію України для особистого користування в режимі транзиту автомобіль «Volvo V40», польський номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , та станом на 23 січня 2022 року за межі митної території України його не вивіз.

Згідно із ст.91 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.95 МК України встановлено, що для автомобільного транспорту встановлюються такі строки транзитних перевезень … 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частина 2 ст.95 визначає, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування митного органу, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до ч.1 ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України.

Згідно із ч.1 ст.192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму у пункті 2 Розділу VIII надано визначення таким поняттям:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили.

ОСОБА_1 як на підстави наявності у цій справи аварії та обставин непереборної сили у формі злочинних дій третіх осіб вказує, що після ввезення на територію України автомобіль «Volvo V40», польський номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку із чим був поміщений на автосервіс для ремонту, а в подальшому викрадений.

Проте документального підтвердження існування зазначених фактів ОСОБА_1 ні митному органу, ні суду, не надав.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку з несправністю автомобіля внаслідок ДТП він звертався на Львівську митницю.

На його звернення від 30 травня 2022 року Львівська митниця надала відповідь лише про те, що такі документи з огляду на закінчення строку їх зберігання вилучені та знищені.

Разом із цим, ОСОБА_1 міг подати суду документи на підтвердження самого факту дорожньо-транспортної пригоди, якими можуть бути протокол про адміністративне правопорушення або постанова суду, однак цього не зробив, тим самим факту ДТП не підтвердив.

Однак, навіть якщо припускати, що факт аварії (ДТП) все-таки мав місце, то ця обставина в подальшому, після усунення неполадок (ремонту) автомобіля, не звільняла ОСОБА_1 від обов`язку вивезення автомобіля за межі території України.

ОСОБА_1 вказує, що автомобіль разом з документами був викрадений під час його перебування на автосервісі; по факту крадіжки в правоохоронні органи не звертався через відсутність документів, які б підтверджували належність йому цього транспортного засобу.

Такі доводи на увагу не заслуговують, оскільки перш за все ОСОБА_1 зобов`язаний був звернутися до митного органу з відповідною заявою з приводу злочинних дій третіх осіб і для цього не вимагається наявності у нього підтверджуючих документів про його право користування чи власності на автомобіль, проте цього він не зробив, хоча мав для цього реальну можливість.

Крім того, наведені ним причини не звернення в правоохоронні органи фактично є надуманими, оскільки відсутність документів про право власності чи користування не позбавляє права особи на звернення до правоохоронних органів за захистом своїх законних прав та інтересів, порушених внаслідок злочинних дій, тим більше, що ОСОБА_1 був обізнаний з необхідністю виконання обов`язку щодо вивезення автомобіля з України.

До того ж підтвердити своє законне володіння автомобілем ОСОБА_1 міг шляхом звернення на митницю та отримання довідки або витягу з бази Держмитслужби чи іншого документа, яким підтверджується ввезення ним автомобіля на територію України в режимі транзиту, тим самим засвідчує його законне право користування цим транспортним засобом на території України.

Отже, існування обставин, що перешкоджали б відповідно до закону виконати зобов`язання про транзит транспортного засобу, ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив.

У зв`язку із цим підстави для його звільнення від відповідальності згідно із ч.1 ст.460 МК України по справі відсутні.

Стосовно доводів адвоката Савки Р.І. належить зазначити, що після закінчення передбаченого ст.95 МК України строку, яким є 27 серпня 2016 року, почалася бездіяльність ОСОБА_1 щодо не вивезення транспортного засобу за межі території України, що характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов`язку.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

Вчинене ОСОБА_1 правопорушення було виявлено 23 січня 2022 року, тим самим ця дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.

Станом на вказану дату таке правопорушення кваліфікується за ч.6 ст.470 МК України, яка згідно Законів від 08.11.2018 року № 2612-VIII та від 16.05.2019 року № 2725-VIII є чинною з 22.08.2019 року.

Таким чином, наведене свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.470 МК України правопорушення та відсутність підстав для його відповідальності за ч.3 ст.470 МК України в редакції закону, що діяла станом на 27 серпня 2016 року.

За змістом ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Як зазначено вище вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим та було виявлене 23 січня 2022 року.

Справа надійшла на розгляд суду 14 березня 2022 року та з цього часу строк накладення стягнення зупинився.

Отже, з огляду на дату виявлення правопорушення та дату надходження справи до суду встановлено, що передбачений ч.1 ст.467 МК України шестимісячний строк для накладення адміністративного стягнення не закінчився.

Санкція ч.6 ст.470 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Підстави для застосування конфіскації транспортного засобу по справі відсутні через відсутність інформації про збереження автомобіля «Volvo V40», польський номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , та достовірних відомостей про його місце знаходження.

Стягнення у вигляді штрафу є конкретно визначеним та не містить мінімальних та максимальних меж, тому надані документи про сімейний стан порушника не впливають на розмір такого штрафу та водночас не свідчать про малозначність вчиненого правопорушення і не є достатніми для звільнення його від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

У зв`язку із цим, стягнення на ОСОБА_1 слід накласти у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.470 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.

Штраф в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA5003500 в Казначействі України (ЕАП) (, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області О.С. Павлусь