Справа № 451/539/22 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П.
Провадження № 33/811/726/22 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Тріпника Миколи Богдановича, розглянувши апеляційну скаргу захисника адвоката Тріпника Миколи Богдановича на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року,

встановив:

постановою Радехівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Згідно постанови, ОСОБА_1 10.06.2022 близько 19 год 00 хв за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: виражався в її сторону нецензурними словами та завдав шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Тріпник М.Б. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Радехівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що окремий конфлікт, випадкова образа чи навіть повторювані сварки це не психологічне насильство. Насильство це свідома поведінка, використання власної переваги й контроль жертви.

Зазначає, що відповідно до пояснень учасників 10.06.2022 між ними виник словесний конфлікт в ході якого, будь-якої шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю заявниці завдано не було.

Також зазначає, що доказів того, що ОСОБА_1 своїми одноособовими діями впливав на психіку заявниці та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю матеріали справи не містять.

Вказує про те, що в матеріалах справи міститься пояснення ОСОБА_3 від 14.06.2022, в якому вона просить її звернення до правоохоронних органів не розглядати.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано яку саме шкоду психічному здоров`ю завдано і в чому вона виразилась. Також, в протоколі не вказано звання, прізвище, ім`я, по-батькові особи, що склала його.

Звертає увагу на те, що відомості викладені в рапорті помічника чергового ОСОБА_4 від 11.06.2022, згідно якого ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані наніс тілесні ушкодження ОСОБА_3 та її онуці не знайшли свого підтвердження в ході проведення перевірки ДОП ВП № 1 Вавричук Р.В., оскільки не було проведено освідування ОСОБА_1 на предмет вживання алкоголю, не опитано неповнолітню онуку ОСОБА_5 , не проведено судово-медичних експертиз.

Вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка потерпілої в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника-адвоката Тріпника М.Б., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 795475 від 15.06.2022; рапорті помічника чергового ОСОБА_4 від 11.06.2022; заяві ОСОБА_3 від 10.06.2022 та 14.06.2022 ; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 10.06.2022 та 14.06.2022 ОСОБА_1 від 14.06.2022 та іншими матеріалами адміністративної справи.

Підставою для складання вказаного протоколу стала заява ОСОБА_3 від 10.06.2022 на ім`я т.в.о. начальника ВП № 1 Червоноградського РВП ГУ НП України у Львівській області майора поліції М.Ляски (а.с.3), згідно з якою остання просила прийняти міри до її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 10.06.2022 вчинив відносно неї сімейне насильство, а саме ображав нецензурною лайкою в її сторону, шарпав за верхній одяг, словесно погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічний та моральний біль.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необґрунтованими.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя місцевого суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена без його участі, у зв`язку з чим він був позбавлений прав, передбачених ст. 268 КУпАП, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником-адвокатом Тріпником М.Б. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Тріпника Миколи Богдановича залишити без задоволення.

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 15 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич