КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/5568/21

Суддя в суді першої інстанції: Сухарева О.В.

Провадження № 33/824/1627/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участі секретаря судового засідання Гаврюшенко К.О. розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. (а.с. 150-155).

Не погодившись з вказаною постановою, 30 травня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В обґрунтування вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі зазначав, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 20 травня 2021 року відсутня адреса його складання та адреса скоєння адміністративного правопорушення, що суперечить ст. 256 КУпАП. Вказував, що не погодився на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», оскільки не керував транспортним засобом, а перебував поряд з ним. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2021 року пояснював, що він складений відносно події, яка мала місце 02 серпня 2021 року, тобто з порушенням ст. 254 КУпАП. Крім того, протокол не містить наявності двох свідків, які б підтвердили факт його відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, що є порушенням п. 6 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року. Звертав увагу також на те, що 02 серпня 2021 року його було доставлено до Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування Васильківської міської ради, але лікар відмовив у проведенні огляду у зв`язку з відсутністю відповідної кваліфікації та необхідного технічного обладнання (а.с. 157-164).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Білицького А.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги та встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Так, згідно повідомлення СУ ГУНП в Київській області від 22 вересня 2021 стосовно ОСОБА_1 проводилося досудове розслідування за фактом порушення правил дорожнього руху 02 серпня 2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України, в ході якого встановлено факт відмови особи від проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного, алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим необхідно прийняти рішення в порядку КУпАП, яке направлено уповноваженому органу ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області (а.с. 2).

Встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 233444 від 05 жовтня 2021 року, складеного про те, що ОСОБА_1 02 серпня 2021 року о 19 год. 40 хв. на перехресті автодороги Т-1023 та вул. Вокзальної керував транспортним засобом ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, запах з порожнини рота, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в Васильківській БЛ інтенсивного лікування, що зафіксовано висновком № 22 від 04 серпня 2021 року, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

У протоколі ОСОБА_1 пояснив, що алкогольні напої не вживав, від проходження огляду не відмовлявся, протокол підписав.

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріалами справи підтверджується, що вказаних вимог ПДР України водієм не було дотримано.

З копії акта огляду на стан алкогольного сп`яніння стосовно ОСОБА_1 , завірену належним чином слідчим у кримінальному провадженні, вбачається, що у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння особи, які відповідають ознакам, вказаним у протоколі, та факт відмови особи від проходження огляду за допомогою алкотестеру на місці ДТП (а.с. 6).

У матеріалах справи міститься направлення водія на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02 серпня 2021 року о 23 год. 49 хв., який не проводився через відмову ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно з копією висновку Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування від 04 серпня 2021 року лікар Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування ОСОБА_4 за направленням слідчого 03 серпня 2021 року об 03 год. 00 хв. не провела медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки останній «від проведення алкотесту відмовився, але наявний запах алкоголю» (а.с. 4-5).

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання за фактом ДТП, що сталося 02 серпня 2021 року о 19 год. 40 хв., внаслідок чого помер пішохід (а.с. 46-48).

Посилання апелянта на порушення строку складання протоколу, визначеного у ч. 2 ст. 254 КУпАП, не є істотним порушенням вимог закону, яке безумовно тягне визнання протоколу незаконним, оскільки жодним чином не порушує права особи та не спростовує встановлених фактичних обставин скоєного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився за відсутності двох свідків не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння стосовно ОСОБА_1 при відмові були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6).

Доводи апелянта щодо відсутності відповідної кваліфікації та необхідного технічного обладнання у Васильківської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування Васильківської міської ради апеляційний суд відхилив з огляду на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано лікарем ОСОБА_4 і висновку від 04 серпня 2021 року і у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 233444 від 05 жовтня 2021 року, а тому вказане не може вплинути на визнання недійсними результатів огляду.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Білицького А.В. щодо розбіжностей дати огляду (03 серпня 2021 року) із датою складання цього висновку (04 серпня 2021 року) не змінюють суті зафіксованої події - відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому суд апеляційної інстанції такі доводи визнав неспроможними і відхилив.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083031 від 20 травня 2021 року водій ОСОБА_1 о 22 год. 45 хв. в Фастівському районі в смт. Глеваха по вул. Сулими керував транспортним засобом ВАЗ 21013 р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації, нечітка мова, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 55).

До протоколу долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083031 від 20 травня 2021 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які засвідчили відмову ОСОБА_1 у їх присутності від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 57-59).

Викликаний до суду за клопотанням захисника свідок ОСОБА_5 суду пояснив та додатково надав письмові пояснення, що він 20 травня 2021 року перебував на робочому місці за адресою смт. Глеваха, вул. Сулими, 11 на КПП підприємства ТОВ «Юпітер», приблизно о 22 год. 30 хв. до КПП підприємства під`їхав автомобіль ВАЗ 21011 р.н. НОМЕР_1 , зупинився, але через кілька секунд рушив з місця і «перестрибнув» бордюр, протаранивши дорожній знак на газоні. Автомобіль «заглох», але водій намагався завести його на швидкості, тим самим штовхаючи дорожній знак. Свідок підійшов до автомобіля і відкрив водійські двері, вийнявши ключ запалення з замка. Водій перебував у неадекватному стані, від нього був явно виражений запах спиртного та з кишені виглядала склянка спиртного. Свідок викликав поліцію, поліцейські запропонували водію пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, але водій відмовився і сказав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 117).

За розпискою ОСОБА_7 від 20 травня 2021 року вона отримала транспортний засіб ОСОБА_1 під зберігання на свою відповідальність до його повного витверезіння (а.с. 60).

Твердження апелянта про необхідність визнання протоколу незаконним та недопустимим, оскільки відсутня точна адреса його складання та адреса скоєння адміністративного правопорушення, що суперечить ст. 256 КУпАП, не є обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083031 від 20 травня 2021 року зафіксовано місце складання протоколу - Фастівський район смт. Глеваха вул. Сулими та місце скоєння правопорушення - вказано район, населений пункт, вулицю, тому відсутність посилання на номер конкретного будинку, не спростовує факт вчинення правопорушення, оскільки воно було вчинено не в приміщенні будинку, а на вулиці, і зафіксоване у протоколі та доданих матеріалах, що достатньо для визначення місця вчинення правопорушення.

Доводи апелянта, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння 20 травня 2021 року, оскільки не керував транспортним засобом, а перебував поряд з ним, коли прибули працівники поліції, апеляційний суд відхилив з огляду на те, що свідок ОСОБА_5 вказав суду на ОСОБА_1 як особу яка керувала автомобілем 20 травня 2021 року, саме цей свідок забрав ключ запалення з замка автомобіля ОСОБА_1 , викликав працівників поліції і підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Цих обставин апелянтом не спростовано.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог нормативних документів при складанні протоколів, які регламентують порядок виявлення у водіїв стану алкогольного сп`яніння (ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103).

При цьому, у матеріалах справи міститься інформаційна довідка уповноваженого органу поліції щодо фактів складання та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2021 року неодноразово вчиняв правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню (а.с. 62-63).

Протокол про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2021 року складений за ч. 3 ст. 130 КУпАП, а протокол від 20 травня 2021 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте, суть правопорушення у протоколах викладена невірно, оскільки ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, а ч. 3 ст. 130 КУпАП якщо двічі протягом року особа піддавалася адміністративному стягненню.

У протоколах про адміністративні правопорушення поліцейськими не вказано кваліфікуючої ознаки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Європейським судом з прав людини у рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи, що в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження кваліфікуючі ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови районного суду та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (заява № 3236/03, п. 40).

З огляду на наведене, суд відхилив клопотання апелянта та його представника про виклик і допит, у т.ч. повторний, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . При цьому, працівник поліції ОСОБА_8 зазначений у протоколі від 20 травня 2021 року як посадова особа поліції, який склав цей протокол, ОСОБА_4 підписувала висновок від 04 серпня 2021 року із фіксацією відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідок ОСОБА_5 був допитаний судом і підтвердив фактичні обставини зазначені в протоколі відносно ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 зазначений в протоколі як свідок, який разом із ОСОБА_5 засвідчив відмову ОСОБА_1 у їх присутності від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому апеляційний суд їх відхилив.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2022 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець