КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1583/2022 Постанова винесена суддею Бузунко О.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та захисника Харченка С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 14 січня 2022 року о 12 год. по вул. Нижньоюрківська в м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на камеру 470185, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Харченко С.В., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою через її винесення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування такого прохання посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, тому вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, оскільки правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Також матеріали справи не містять пояснень свідків та/або відео, що підтверджують факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , а відео, що додано до матеріалів справи, є неповним та складається з багатьох частин, тому не є належним та допустимим доказом.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

Разом з тим, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, обвинувачення зазначене у протоколі є нечітким та незрозумілим, оскільки не зрозуміло, в чому саме обвинувачується водій: в керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого).

До того ж відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп`яніння законодавством не встановлено.

Також зазначає, що, оскільки у протоколі не сформульовано, який огляд та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я) ОСОБА_1 має пройти огляд на вимогу поліцейського, правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле, а особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист.

До того ж працівники поліції своїми діями схиляли ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, що підтверджується відеозаписом.

При цьому, згідно з протоколом відносно ОСОБА_1 , жодної ознаки наркотичного сп`яніння в нього виявлено не було, і на відео, що долучено до матеріалів справи, також відсутні ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Крім того, у матеріалах справи міститься направлення на огляд у лікаря нарколога ОСОБА_1 , однак з даним направленням його не ознайомили, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 на даному направленні, що вказує на те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_2 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також у протоколі не зазначено, що ОСОБА_1 пропонувалося поліцейським пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

При цьому працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду та не роз`яснили у чому саме він обвинувачується, та яка відповідальність настає у відповідності до ст. 130 КУпАП, а також не дали змоги скористатись юридичною допомогою. Останні взагалі повідомили ОСОБА_1 , що проходження огляду на стан сп`яніння це взагалі не вимога, а пропозиція.

Окрім цього, матеріали справи не містять жодних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тому дії працівників поліції не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Таким чином, вважає, що працівниками поліції було грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Харченка С.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою та й самим ОСОБА_1 , в тому числі і щодо роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, однак від огляду він відмовився, у зв`язку з чим на огляд у заклад охорони здоров`я не доставлявся, а також відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Так, факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння через наявність таких його ознак, що зазначені у протоколі, як те, що зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, та його відмови від проходження огляду на стан такого сп`яніння, підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий у судовому засіданні за участі ОСОБА_1 та його захисника Харченка С.В., відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_1 під час спілкування, ознаки наркотичного сп`яніння, які були озвучені водію, працівники поліції запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога в медичній установі, але ОСОБА_1 , не оспорюючи свого статусу водія, відмовився від огляду, тоді працівники поліції роз`яснили йому, що у разі відмови від проходження такого огляду відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду, не зазначаючи причин такої відмови, у зв`язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та ознайомлено з ним водія, який, ознайомившись з протоколом, підписав його без будь-яких заперечень.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував того, що він дійсно відмовився від проходження огляду у медичній установі на стан сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, а, висадивши пасажира, сидів в автомобілі та очікував на наступне замовлення, так як працює таксистом, при цьому зазначив, що був абсолютно тверезим.

А тому твердження захисника про те, що працівники поліції своїми діями схиляли ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, те не роз`яснили йому наслідків відмови від проходження огляду та яка відповідальність настає у відповідності до ст. 130 КУпАП, не відповідають дійсності і розцінюються судом як спосіб захисту та намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Посилання захисника на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є безпідставними, оскільки, згідно даних наявного у справі відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та оформленні стосовно нього адміністративних матеріалів, останній не заперечував факт керування ним транспортним засобом та у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 не вказано про те, що він не керував транспортним засобом, а лише зазначено, що «не мав змоги їхати на обстеження у зв`язку з робочим графіком» та проставлено у протоколі підпис про ознайомлення з його змістом.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а тому вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, так як правоохоронці можуть зупиняти авто лише коли є факт правопорушення, також є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.

Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 ПДР України.

З приводу посилання захисника під час апеляційного розгляду на те, що під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, працівниками поліції не було залучено свідків, то вони є необґрунтованими, оскільки, відповідно вимог ст. 266 КУпАП (в редакції від 17 березня 2021 року), наявність свідків обов`язкова, якщо не велася відеофіксація подій. Так як в матеріалах справи наявний відеозапис, на якому зафіксовано всі події, що відбувались 14.01.2022 року за участю ОСОБА_1 , а саме відмова останнього від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, тому залучення свідків не було обов`язковим.

Щодо доводів захисника в частині небезперервності відеозапису досліджуваних подій, то вони не заслуговують на увагу, оскільки обсяг наданого суду відеозапису, на якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та перебіг подій за участі ОСОБА_1 , є достатнім для їх оцінки в контексті диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не свідчить про його фальсифікацію, тобто відповідає критеріям ст. 251 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу і доводи захисника про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, тобто без пропозиції проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до п. 12 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Щодо тверджень захисника про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_2 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки у наявному в матеріалах справи направленні відсутній підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення з ним, то вони є безпідставними, оскільки, за змістом Інструкції, таке направлення видається для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а ОСОБА_3 , як свідчить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, згоди на проходження такого огляду не надав, про що і зазначено у наявному в матеріалах справи направленні.

Не заслуговують на увагуі посилання апелянта на те, що, згідно з протоколом жодної ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було і на відео також відсутні ознаки наркотичного сп`яніння у нього, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкціївстановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції. Жодним законом або підзаконним актом не передбачено обов`язковість проведення певних маніпуляцій для доказування наявності цих ознак. А обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння обумовлюється не діями поліцейського, а вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому обвинувачення зазначене у протоколі є нечітким та незрозумілим, оскільки не зрозуміло в чому саме обвинувачується водій: в керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого), а також у протоколі не сформульовано, який огляд та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я) ОСОБА_1 має пройти огляд на вимогу поліцейського, тому правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється), що позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле, то вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указано про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, іззазначенням ознак наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, та від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на камеру 470185; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою в даному випадку встановлено відповідальність саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування з ознаками сп`яніння.

Відеозаписом також зафіксовано, що поліцейський, у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до вимог п. 12 Розділу II Інструкції, у лікаря нарколога, тобто у медичному закладі, від чого він відмовився.

Поряд з цим, положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП не передбачено, що протокол повинен містити відомості про те, який огляд і у який спосіб має проходити водій. Однак цілком логічним є те, що за наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, йому пропонували пройти огляд на стан такого сп`яніння.

Посилання захисника на те, що поліцейськими не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, жодним чином не спростовують правильність висновку судді щодо його винуватості в порушенні п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За викладеним, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника Харченка С.В. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.