Провадження 3/127/4117/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, непрацюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постановою від 21.06.2022 зазначені адміністративні справи було об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі № 127/12684/22.

22.05.2022 та 23.05.2022 старшим інспектором СЮП ВРУП БУПП у Вінницькі області старшим лейтенантом поліції Цимбалюком А.С. складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 771455 та серії ВАБ № 771454 відповідно. З даних протоколів вбачається, що громадянка ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно своїх малолітніх синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які жебракували та просили милостиню. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання призначене на 14.07.2022 о 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме: шляхом надіслання повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, яке ОСОБА_1 отримала особисто 07.07.2022 (а.с. 12). Причини неявки суду не повідомлено. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подано.

Судом прийнято до уваги, що реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановленіКУпАП строки. При цьому, судом враховано, що явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальностів судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 268 КУпАП, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 свою вину визнала в повному обсязі.

Дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 та інші матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що малолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.05.2022 близько 14 год. 00 хв., перебуваючи біля «Центрального ринку» по вул. Коцюбинського у м. Вінниці, жебракував. Також, 23.05.2022, ще один малолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи близько 11 год. 00 хв. біля магазину «Гроно» по вул. Коцюбинського у м. Вінниці, просив милостиню.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані:

- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення.

Судом прийнято до уваги, що під незабезпеченням необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх замінюють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначена відповідальність батьків за розвиток дитини, а саме: виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані: постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Примушування до жебракування та бродяжництва, є недопустимим в нинішніх реаліях, оскільки держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків та захищає права сім`ї.

Суд наголошує, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, не забрали дитину з пологового будинку, жорстоко поводяться з дітьми, є хронічними алкоголіками чи наркоманами, вдаються до експлуатації дитини, примушують до жебракування та бродяжництва (ст. 164 СК України).

Таким чином, ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством своїх батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стало наслідком для складання 22.05.2022 та 23.05.2022 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання в тому, що ОСОБА_1 винна у скоєнні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАБ № 771455 від 22.05.2022 та серії ВАБ № 771454 від 23.05.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які містяться у матеріалах справи, а також іншими матеріалами справи.

Санкція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає альтернативний вид адміністративного стягнення. Тому, вирішуючи який саме вид адміністративного стягнення слід застосувати до правопорушника, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення має на меті не тільки кару, а й виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, і запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а при його призначенні, згідно із ст. 33 КУпАП, суд повинен ураховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 23.05.2022, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити протиправну поведінку щодо малолітньої дитини при складанні протоколу 22.05.2022, продовжила таку протиправну поведінку, відповідно, усвідомлювала протиправний характер своєї бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків. Отже, ОСОБА_1 умисно вчинила адміністративне правопорушення, тобто свідомо ухилилася від виконання передбачених законодавством своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей.

Також суд вважає, що наслідки діянь ОСОБА_1 , зокрема її бездіяльність, можуть представляти суспільну небезпеку, що визначається характером дій, які вчинені щодо дитини, що негативно впливає на її фізичний і моральний розвиток. Вчинення у майбутньому аналогічних правопорушень може зашкодити інтересам, правам, життю та здоров`ю її малолітніх дітей.

Суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей та необхідність належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Тому, враховуючи характер скоєних правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, забезпечуючи при цьому належну рівновагу, тобто пропорційність між метою судового рішення та його негативними наслідками для прав, свобод та інтересів осіб, суд прийшов до переконання за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Суд прийшов до висновку, що у даній справі таке стягнення є необхідним та достатнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП і п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496, 20 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 23, 24, 33-36, 38, ч. 1 ст. 40-1, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 221, 251, 268, 277, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, та стягнути з неї штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: