П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2056/22

Провадження № 3/348/1129/22

20 грудня 2022 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В., розглянувши справу, яка надійшла з Надвірнянського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

07.11.2022 о 00 год. 11 хв. в с. Молодків по вул. Шевченка, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, мотоциклом Forte Rx 125, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 20.12.2022 пояснив, що він не керував мотоциклом, а просто його тягнув, при цьому не сидів на мотоциклі, а йшов з боку від нього. Світлових приладів на мотоциклі не включав, мотоцикл не заводив, оскільки не мав ключа. Відеозапису керування немає. Зазначив, що мотоцикл не його, а належить ОСОБА_2 . У той вечір він стояв і розмовляв з ОСОБА_3 . Приїхав ОСОБА_2 і сказав, що йому погано (він переніс операцію на серці) та попросив поїхати з ним додому. ОСОБА_1 відмовився, а ОСОБА_2 сказав, що тоді залишить мотоцикл на обочині, а коли ОСОБА_1 буде йти додому, то забере його і прикотить у двір. Керувати мотоциклом він не вміє, має посвідчення водія тільки на категорію В,С,Е. Крім того, зазначив, що йому не було забезпечено правову допомогу. Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, про наявність протоколу не знав.

Його захисник, ОСОБА_4 , у зв`язку з наведеним просив суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що 07.11.2022 приблизно о 00 год. 00 хв. він попросив ОСОБА_1 забрати мотоцикл, тому що йому було погано. У свідка проблеми з серцем. Ключ від мотоцикла свідок залишив у замку, а мотоцикл - у фосі. Після цього свідок пішов додому, випив таблетки і ліг спати. Швидку не викликав, оскільки йому не було аж дуже погано. Світлові прилади свідок перед тим як залишити мотоцикл вимкнув. Зазначив, що не боявся, що мотоцикл вкрадуть, оскільки там встановлене блокування керма. Для того, щоб ОСОБА_1 міг прикотити мотоцикл до його дому він залишив у замку ключі. Зазначив, щоб увімкнути світлові прилади на мотоциклі треба повернути ключ у замку запалювання.

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 07.11.2022 ввечері він стояв з ОСОБА_1 та розмовляв. У цей час приїхав ОСОБА_2 та попросив ОСОБА_1 забрати мотоцикл, тому що йому було погано. ОСОБА_1 відмовився, сказав, що ще не йде додому. Після цього свідок спілкувався з ОСОБА_1 ще приблизно 10-20 хв. Після чого ОСОБА_1 пішов, це було приблизно о 22.30 год., але точної години свідок не пам`ятає, оскільки на годинник не дивився.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не визнає вину, його вина доводиться такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП серії ААД № 336284 від 07.11.2022 (протокол складено о 00.50 годині, що відповідає часу виявлення порушення) у якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився, однак, про факт складання щодо нього протоколу був повідомлений належно працівниками поліції, що підтверджується відеозаписом. Крім цього, у ході судового розгляду ОСОБА_1 було роз`яснено його права, надано для ознайомлення матеріали справи, у тому числі і складений щодо нього протокол, а також суд надав ОСОБА_1 додатковий час для залучення захисника та підготовки до розгляду справи;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у КПНП "Надвірнянській ЦРЛ" згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився;

- трьома відеозаписами:

відеозаписом з камери службового автомобіля, на якому зафіксовано факт керування мотоциклом, зокрема, що ОСОБА_1 сидить на мотоциклі у якого увімкнені світлові прилади та заведений мотор, про що свідчить наявність диму з вихлопної труби, крім цього зафіксовано як мотоцикл здійснює рух вперед ривками, зупиняється і після цього, щоб перешкодити його подальшому руху працівник поліції заглушив мотор, повернувши ключі у замку запалювання. Ривкові рухи транспортного засобу зафіксовано на 1 та 5 секундах відеозапису;

відеозаписом під час якого ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від проходження огляду на стан сп"яніння ОСОБА_1 відмовився. Просив надати йому можливість барти участь у огляді з адвокатом, однак, коли працівники поліції надали йому можливість зателефонувати адвокату повідомив, що у нього розрядився телефон, просив щоб його відпустили і вирішили дану справу "по-людськи";

відеозаписом на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 пропонували ознайомитися та підписати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, від підпису ОСОБА_1 відмовився, зазанчив, що адвоката у нього немає просив призначити йому безоплатного адвоката.

Слід зазначити, що не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про те, що було грубо порушено право ОСОБА_1 на захист.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornevand Karpenko v. Ukraine).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Натомість санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту (тобто санкції у виді позбавлення особи свободи), а також до ОСОБА_1 не було застосовано адміністративне затримання.

В контексті спірних правовідносин право на юридичну допомогу не є абсолютним, його реалізація вимагає вчинення певних дій з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки чинне адміністративне процесуальне законодавство не визначає обов`язковість участі адвоката чи іншого фахівця у галузі права в розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Отримання допомоги адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є правом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а не обов`язком органу (посадової особи), що притягає до такої відповідальності залучити адвоката.

На долучених до матеріалів справи відеозаписах зафіксовано, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 клопоче про залучення адвоката, він особисто жодних дій для того, щоб залучити адвоката не вчиняє. Зокрема, коли працівники поліції надають йому можливість зателефонувати адвокату він зазначає, що у нього розрядився телефон і просить, щоб його відпустили зарядити телефон, каже що його тато живе поблизу, потім зазначає, що його тато помер і це хтось інший живе поблизу тощо. Коли працівники поліції після складання протоколу запитують у ОСОБА_1 де його адвокат, останній зазначає, що не просив адвоката, а через кілька секунда заперечує це і каже що просить безоплатного адвоката. Працівники поліції йому у залученні захисника не чинили перешкод. Таку поведінку ОСОБА_1 суд трактує як зловживання правом, з метою уникнення відповідальності за адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 також просив, щоб працівники поліції забезпечили йому безкоштовного адвоката для участі у процедурі огляду на стан сп`яніння, а також при складенні протоколу про адміністративне правопорушення. Таке представництво є вторинною правовою допомогою і надається вона безкоштовно тільки певним карегоріям осіб. ОСОБА_1 не належить до жодної з категорій, які визначені ст.14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу".

Таким чином, зазначені докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності дають встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного првопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст відповідають чинному законодавству. У ході оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення право на захист ОСОБА_1 не було порушене.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні адміністративного стягнення на правопорушника суддя врахувала характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а тому вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України з порушника в дохід держави слід стягнути 496 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову про накладення адміністративного стягнення подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Матолич В.В.