ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/3678/20 Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І.В.
Апеляційне провадження № 33/818/352/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 17 червня 2020 року о 08 годині 30 хвилин по пр. Московському, 140 в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відмовився в присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить судову постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Фрунзенським районним судом м. Харкова було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст. 130, ст. 251, 252, ч.1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 1, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № ПОЗ, положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Крім того, апелянт посилається на те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки автомобілем не керував, тобто не був водієм у розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху. Суд першої інстанції помилково визнав доведеним факт керування ним автомобілем ВА3 21154, державний номерний знак НОМЕР_1 , незважаючи на те, що він заперечував це у судовому засіданні. Працівники патрульної поліції взагалі не бачили його автомобіль ВАЗ 2111440, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не оглядали його, а визначили, що він керував іншим транспортним засобом ВА321154, д.н.з. НОМЕР_3 лише на підставі пояснень свідків, з якими у нього був конфлікт.

Зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 упередженими, оскільки саме з цими особами у нього виник конфлікт, і саме ці особи викликали працівників патрульної поліції.

В судові засідання, які призначались судом апеляційної інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явився, але вони були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, про що свідчить їх власноручний підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення, в якому містяться відомості про отримання 06.11.2021 року цими свідками судових повісток про виклик в судове засідання, яке було призначено на 15 год. 00 хв. 26.01.2022 року.

За таких обставин та вислухавши думку ОСОБА_1 , суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які без поважних причин не прибули в судове засідання, з урахуванням та в межах доводів, які містяться в апеляційній скарзі, та наявних відомостей у матеріалах справи

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.

З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року (а.с.1); письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8, 9); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 17 червня 2020 року (а.с.6); відеозаписі події (а.с.4); рапорті поліцейського інспектора роти №4 взводу №2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП (а.с.7).

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 17 червня 2020 року о 08 годині 30 хвилин по пр. Московському, 140 в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відмовився в присутності двох свідків.

Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд на місці або у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Належить врахувати, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду адміністративної юрисдикції із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, з метою ініціювання службової перевірки , хоча мав для цього достатньо часу.

Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України, а саме в порядку КАС України, а також до відповідних правоохоронних органів, матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Разом з цим, вказані в протоколі обставини підтверджуються відомостями письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року, в яких вони зазначили, що 17 червня 2020 року ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився в її присутності, а також від підпису у протоколі (а.с.8, 9).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами у справі, так як вказаних свідків не було допитано в судовому засіданні та не попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, з огляду на те, що вказані свідки в своїх письмових поясненнях підтвердили, що вони були запрошені працівниками патрульної поліції в якості свідків при оформленні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У їх присутності вказаний водій категорично відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що засвідчили особистими підписами.

Будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення ОСОБА_1 не заявлялось.

Більш того, вищезазначені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується відомостями відеозапису подій від 17 червня 2020 року (камера DSJX302099_002099, починаючи з 09 год. 38 хв.), який залучений до матеріалів справи та на якому зафіксовано, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», але останній відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4).

Матеріали справи також містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17 червня 2020 року, з відомостей якого вбачається, що поліцейським встановлено особу водія ОСОБА_1 , ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим водія направлено на огляд у заклад охорони здоров`я, але останній відмовився від огляду (а.с.6).

Згідно відомостей рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Карпенко О.С., 17 червня 2020 року під час патрулювання Немишлянського району у складі екіпажу 4203, близько 08 год. 40 хв. отримали виклик «ДТП без травмованих», подія трапилася по пр. Московському, 140 в м. Харкові. Транспортні засоби не зазнали механічні пошкодження. Зі слів заявниці ОСОБА_3 , остання разом зі своїм чоловіком гр. ОСОБА_2 рухалися на автомобілі Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_4 , по проспекту Л. Ландау у бік вулиці Краснодарської. Зі сторони вулиці Олімпійської, блилько буд.140 по пр-ту Московському, їхнє авто став «підрізати» інший транспортний засіб ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .. В подальшому обидва транспортні засоби зупинилися та між водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт. Під час збирання первинного матеріалу у гр. ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», але останній відмовився у встановленом законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с.7).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Шаповалов К.С. пояснив, що відомості, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року, відповідають дійсності, а саме ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» в присутності двох свідків.

Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Тому, апеляційний суд не може погодитись з апеляційними доводами ОСОБА_1 , надані ним під час апеляційного розгляду, оскільки вони є суб`єктивними та необґрунтованими, а тому суд вважає, що в такий спосіб останній намагається уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився від проходження такого огляду.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, з урахуванням відсутності відомостей про оскарження ОСОБА_1 дій представників поліції в порядку передбаченому чинним законодавством, а саме в порядку, визначеному КАС України, чи шляхом подачі відповідної скарги на такі дії до їх керівництва, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_5 внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.2), а тому повинен знати наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з апеляційними доводами ОСОБА_1 про те, що 17 червня 2020 року за фактичних обставин події, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року, а також визнаних судом доведеним, він не керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП Шаповалов К.С. пояснив, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 281957 від 17 червня 2020 року помилково вказано, що 17 червня 2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки до складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 відігнав свій автомобіль з місця події. Біля місця подій була автозаправна станція, до якої відлучався ОСОБА_1 та на якій був припаркований автомобіль «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 . Свідок ОСОБА_3 впізнала та вказала на цей автомобіль, як на такий, що за всіма зовнішніми ознаками відповідав транспортному засобу, яким керував ОСОБА_1 в той день. У зв`язку з чим, при складанні адміністративних матеріалів було вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому свідком ОСОБА_4 надана апеляційному суду відеозапис подій від 17 червня 2020 року, які на підставі ч.7 ст.294 КУпАП досліджені під час апеляційного розгляду та долучений до матеріалів цієї справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час конфлікту з ОСОБА_2 сідає в автомобіль «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що один з фрагментів відеозапису наданий йому свідком ОСОБА_3 , а інший відеозапис зроблений на відеореєстратор службового автомобіля.

В своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначав, що йому належить автомобіль «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_2 .

В ході апеляційного розгляду та після дослідження відеозаписів, наданих свідком ОСОБА_4 , ОСОБА_1 підтвердив, що 17 червня 2020 року о 08 годині 30 хвилин по пр. Московському, 140 в м. Харкові він дійсно керував транспортним засобом «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_2 .

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність, на підставі ч.8 ст.294 КУпАП, змінити оскаржувану постанову, оскільки в першому абзаці мотивувальної частини постанови помилково зазначено, що ОСОБА_1 17 червня 2020 року о 08 годині 30 хвилин по пр. Московському, 140 в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , зазначивши вірним марку автомобіля - «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим належить частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Аналізуючи відомості, що є наявними в цьому провадженні про послідовність дій, стосовно події, що зафіксована у протоколі вбачається, що ОСОБА_1 17 червня 2020 року о 08 годині 30 хвилин по пр. Московському, 140 в м. Харкові керував транспортним засобом «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під діюспеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з різних джерел, але узгоджуються між собою, та надав ним належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови посилання суду на відомості щодо автомобіля «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , зазначивши вірним марку автомобіля - «ВАЗ 2114», державний номерний знак НОМЕР_2 .

В решті постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков