№ 536/1443/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Клименко Світлана Миколаївна, розглянувши в місті Кременчуці заяву представника Державної судової адміністрації України за довіреністю Федька В.О. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та виправлення помилки

ВСТАНОВИВ:

Представник Державної судової адміністрація України за довіреністю Федько В.О. звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та виправлення помилки посилаючись, що 30.11.2021 на їх адресу надійшла для виконання постанова Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2020 року, якою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. Разом з вказаним виконавчим документом надійшло повідомлення від 09.09.2021 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання у зв`язку з пропущенням строку пред`явлення його до виконання та невідповідністю вимогам, визначеним ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутністю ідентифікаційного коду боржника.

Просили виправити помилку у виконавчому документі постанові Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2020 року у справі № 536/1443/20 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в дохід держави в сумі 420 грн. 40 коп., вказавши реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та поновити пропущений строк.

Згідно статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Установлено, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 187 КУпАП та стягнено з неї в дохід держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Вказана постанова набрала законної сили 04 грудня 2020 року та 15 грудня 2020 року направлена стягувачу до виконання в частині стягнення судового збору.

Повідомленням від 09.09.2021 за № б/н, Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) повернув стягувачу виконавчий документ - постанову суду № 536/1443/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору з підстав пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»).

На час розгляду справи був відсутній та не був відомий суду ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_1 .

На запит суду про надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 25 листопада 2020 року Міністерством доходів та зборів (після розгляду справи) була надана довідка про неможливість однозначно ідентифікувати вказану фізичну особу.

Згідно ч.3 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач самостійно має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти виконанню рішення.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, державний виконавець має право самостійно отримати інформацію щодо ідентифікаційного коду боржника.

У випадку, якщо стягувачу у виконавчому провадженні, повернуто виконавчий документ органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим до нього абзацем 2 пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», такі дії державного можуть бути оскаржені в порядку статей 383-385 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки виконавець законом наділений повноваженнями отримувати необхідну інформацію для проведення виконавчих дій.

Що стосується вимоги про поновлення пропущеного строку, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень .

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки не виконання рішення суду з підстав не зазначення частини відомостей боржника, нівелює принципи ЗУ «Про судовий збір», оскільки однією зі статей формування доходів спеціального фонду Державного бюджету країни є судовий збір.

Таким чином, строк визначений державним виконавцем для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання, стягувачем пропущено з підстав, які від нього не залежали, оскільки він самостійно не мав можливості отримати необхідні дані для пред`явлення виконавчого документа, тому суд поновлює пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись статтями 283,304 КУпАП, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Державної судової адміністрації України за довіреністю Федька В.О. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та виправлення помилки задовольнити частково.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа - постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2020 року у справі №536/1443/20 про стягнення із ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяСвітлана Миколаївна Клименко