Справа № 454/4728/21 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/705/22 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю захисника-адвоката Бордюка М.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року,

встановив:

цією постановою, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20коп. судового збору.

Згідно постанови, водій ОСОБА_1 , 02.12.2021р. о 17.55год. в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, в с. Сілець, Червоноградського району, керував автомобілем марки «ВАЗ», р.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження освідування для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності свідків.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вказує, що він в стані алкогольного сп`яніння, не керував, і будь-яких доказів цього у справі не має, також наголошує, що він не відмовлявся, як особа яка керувала ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що поліцейській роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, і що в такому випадку буде складений протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду, і що за таке правопорушення передбачена аналогічна відповідальність, як за керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що він вказував в суді 1-ї інстанції, коли його незаконно зупинили, і вирвали з рук документи, він сам настоював їхати в лікарню, але поліцейські цього не зробили, а в кінцевому результаті, діючи корисливо, свідомо психологічно підштовхнувши його до відмови від такого огляду, не роз`яснивши, що в такому випадку відповідальність буде аналогічною як за керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, чого він тоді і не знав, та що виключає в його діяннях умисел на скоєння такого адмінправопорушення.

Хоч в протоколі вказано, що його огляд проводився в присутності двох свідків, проте в самому ж протоколі вказано одного свідка, а відтак назване є твердженням того, що такий огляд не проводився в присутності двох свідків, як це передбачено Законом.

Щодо відеозапису, то такий також є неналежним доказом, оскільки він не є безперевним, а складається з 3-х частин, що не допускається «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затв. наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 (п. 5 розділу 2), і чим обгрунтовують неналежність такого доказу національні суди, в т.ч. Львівський апеляційний суд, що підтверджується відповідним постановами, зокрема постановою яка додана до матеріалів справи із його поясненням від 04.01.2022р., оскільки лише безперервний запис може відтворити дійсність подій і обставин.

Зазначає, що до матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений поліцейським Ремезовським Б.В., однак у ньому взагалі не йдеться про нього, ОСОБА_1 , відсутні відомості про вручення йому копії такого акту огляду, як це передбачено названим Порядком, або що він відмовився і його отримання, що також виключає названий акт, як доказ його вини у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ.

Вказує, що в матеріалах справи є оформлене іншим поліцейським ( ОСОБА_2 ) направлення на огляд на стан сп`яніння в Червоноградську міську лікарню, хоч його туди не направляли.

Підкреслює, що в останньому абзаці цього направлення вказано, що ОСОБА_2 доставив його в медичний заклад для такого огляду, і він там знову, нібито, відмовився від огляду, хоча такого не було, не зважаючи на те, що як вказував вище, він сам просив доставити його туди для такого огляду, а значить мав бути направлений в медичний заклад на протязі 2-х годин з моменту виникнення підстав для такого огляду.

Заслухавши виступ захисника Бордюка М.Й., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду водія на стан сп`яніння, направленням водія на огляд, згідно яких водій відмовився від проходження освідування, письмовими пояснення свідка ОСОБА_3 від 02.12.2021р., який зокрема засвідчив факт відмови водієм ОСОБА_1 від проходження освідування на місці зупинки та у медичному закладі, а також відеозаписом, що долучений до матеріалів справи.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Як правильно зазначив суддя першої інстанції, з наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського дав відповідь, що вживав пиво, а також відмовився від проходження освідування на місці зупинки за допомогою технічного пристрою «Драгер» та у медичному закладі.

Покликання в апеляційній скарзі, що відеозапис не містить зафіксованої події в повному обсязі, не є безперевним не можна вважати безумовною підставою для скасування постанови.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що в протоколі вказано, що огляд проводився в присутності двох свідків, проте в самому ж протоколі вказано одного свідка, а відтак назване є твердженням того, що такий огляд не проводився в присутності двох свідків, як це передбачено Законом, як підстави для скасування постанови апеляційний суд вважає безпідставним.

Так, по-перше, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився, оскільки від проведення такого відмовився, по-друге положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, вказують на те, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи працівником поліції застосовувались технічні засоби відеозапису, інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи, а відтак присутність свідків не вимагається.

Водночас, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 від проходження освідування для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився у присутності свідків, та в мотивувальній частині вказав, одним із доказів вини письмові пояснення свідка ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу з доповненнями особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 07 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я.Гончарук