ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/897/22 Справа № 175/1848/21 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2022 ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з оскаржуваною постановою, 17 травня 2021 року о 18-15 годин за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район в м. Підгородне по вул. Шосейна 86 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Мерседес державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 29.07.2022, поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження, подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на подачу скарги, постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу цього правопорушення.

В якості доводів пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що справа щодо нього в суді першої інстанції була розглянута без його участі та участі адвоката, у зв`язку із його смертю, через що апелянт був позбавлений можливості у реалізації своїх прав, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповноту судового розгляду та істотне порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, апелянт вказує, що суд, визнаючи його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виклав у своїй постанові обставини справи, які не відповідають фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та за вчинення яких відсутня адміністративна відповідальність, що є істотним порушенням його прав. Разом з тим, апелянт зазначає, що, з метою уникнення конфліктної ситуації з працівниками поліції та на їх вимогу, під загрозою вилучити автомобіль, він був вимушений підписати надані йому документи, однак з обставинами справи не погоджувався. Окрім того, звертає увагу на те, що працівники поліції не роз`яснили йому порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із використанням алкотестера "Драгер", не запропонували проходження огляду у медичному закладі та не забезпечили його доставку, як того вимагає закон, що підтверджується відсутністю у справі направлення на проходження такого огляду, проте суд ці обставини залишив поза увагою, врахування яких могло істотно вплинути на його висновки.

Також, апелянт зауважує, що письмові пояснення свідків, на які посилився суд у своєму рішенні, мають формальний зміст, складені працівниками поліції власноручно та не підтверджують наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені та зафіксовані у протоколі. Більш того, ці пояснення не містять ні часу, ні місця де вони були відібрані уповноваженою особою, однак судом цих свідків у судовому засіданні допитано не було, та відеозапис під час розгляду справи також не переглядався, що свідчить про неповноту судового розгляду та необґрунтованість постанови. З огляду на наведені обставини, на переконання апелянта, постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши ОСОБА_1 , який клопотання та апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а копію оскаржуваного рішення ним отримано лише 20.07.2022, тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови й приходить до висновку, що з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, цей строк слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Так, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, належним чином не повідомлених про дату та час її розгляду, зробивши хибний висновок про належне сповіщення особи, щодо якої складаний протокол.

Разом з цим, з матеріалів справи видно, що згідно з договором про надання правової допомоги від 15.07.2021 інтереси ОСОБА_1 в суді захищав адвокат Шостаков С.М., однак суд, розглянувши справу за відсутності учасників провадження, належним чином не перевірив поважність причин їх відсутності в судовому засіданні, зокрема адвоката та спроможність ним виконувати свої обов`язки, оскільки згідно з інформацією, розміщеною в Єдиному реєстрі адвокатів України, право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Шостакова С.М. було припинено, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 32 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність, 23.04.2022, на підставі свідоцтва про смерть.

Отже, виходячи з того, що судом при розгляді справи не були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, зазначені обставини є безумовною підставою для скасування постанови, у зв`язку з порушенням права на захист ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №164382 від 17 травня 2021 року, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів і викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само й за відмову від проходження огляду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що письмові пояснення свідків є формальними, складені працівниками поліції власноручно й не підтверджують ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у нього працівниками поліції, є безпідставними, а положеннями діючого законодавства не передбачено вимог щодо змісту надання письмових пояснень. При цьому, ці пояснення були підписані свідками і посадовою особою, та будь-яких доказів на підтвердження зацікавленості цих свідків або недостовірності наданих ними свідчень апелянтом надано не було та апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів про відсутність відеозапису з нагрудних камер поліцейського у справі, то вони є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях ст. 266 КУпАП, якою хоча і передбачено використання поліцейськими спеціальних технічних засобів під час огляду особи, проте за відсутності такої можливості працівникам поліції надається право залучити двох свідків, й в цьому випадку було залучено свідків ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 .

Посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки як Інструкція, так і Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року № 1103, не містять положень про обов`язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження, в порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції.

До того ж, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи свою відмову тим, що вимога працівника поліції була безпідставною.

Отже, апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апелянта є неприйнятними.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Разом з цим, зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке мало місце 17 травня 2021 року і до дня розгляду справи в апеляційному суді сплинуло більше одного року, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не може бути накладене.

Отже, скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко