КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/1691/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участі захисника Маншиліної Катерини Олегівни, переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Маншиліної Катерини Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2021 року серії ААД №213683, 26 жовтня 2021 року о 19 годині 20 хвилин у м. Києві по бульвару Дружби Народів, 32, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Caravelle», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, проба позитивна 1,45%о, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погодившись з вказаною постановою, Маншиліна К.О. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що неможливо визнати у якості належного доказу вини ОСОБА_1 наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, оскільки зазначена камера не фіксувала події безперервно, а лише частково незрозумілими уривками, які фіксували інші об`єкти навкруги.

Крім того, на вказаному відеозаписі момент проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фактично не зафіксований, з огляду на той факт, що тест зроблений за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, результат якого становив 1,45% був зроблений з четвертого разу, що дає обґрунтовані підстави для недовіри зазначеному приладу.

Крім того, сам працівник поліції, розбираючись із зазначеним приладом, скаржився на стан його роботи.

Крім цього, звертає увагу на те, що огляд проводився без свідків, відповідні пояснення свідків, підписи, тощо відсутні.

Із відеозапису неможливо зробити висновок щодо присутності свідків на місці події, а також порядку проведення огляду.

Вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли в ході розгляду даної справи повинні бути витлумачені на користь ОСОБА_1 .

Апелянт просить також поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року, посилаючись на те, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 не отримував, при її проголошенні присутній не був, а з повним текстом постанови представник ОСОБА_1 ознайомилася тільки 11 січня 2022 року, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка.

У подальшому, 18 січня 2022 року представником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, однак постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, вищезазначену апеляційну скаргу було повернуто через не долучення витягу з договору, в якому зазначено повноваження представника або обмеження на вчинення окремих дій.

Постанову Київського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги було отримано 01 червня 2022 року.

Вдруге апеляційну скаргу було подано 02 червня 2022 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити Маншиліній К.О. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Маншиліна К.О. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №213683 від 26 жовтня 2021 року, складеним уповноваженою особою управління патрульної поліції, з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП, який підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень, роздруківкою результату алкотестеру «Драгер» Alcotest 7510, тест №180, з підписом ОСОБА_1 , розпискою ОСОБА_3 , про те, що автомобіль Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 , зобов`язується забрати під власне зберігання та не передавати його керування власнику до витверезення останнього, долученим до матеріалів справи DVD-R диском з відеозаписами з нагрудної бодікамери АА-00542 з місця події.

Вищенаведені матеріали справи, в тому числі відеозапис з нагрудної камери поліцейського, свідчать про доведеність його винуватості у порушенні ним пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Зокрема, відеозаписом підтверджується, що після встановлення результату огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погодився із ним та не заперечував при складенні протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується його особистим підписом у протоколі.

При цьому поліцейським ОСОБА_1 були роз`яснені його права.

Оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та погодився із його результатами, не було передбачених законом (ч.3 ст.266 КУпАП) підстав для проведення його огляду у закладі охорони здоров`я.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений із дотриманням вимог ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.

Наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Статтею 266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_1 , який заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду.

Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Апеляційний суд також враховує те, що в своєму рішенні від 29 червня 2007 року по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Клопотання Маншиліної Катерини Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити Маншиліній Катерині Олегівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу Маншиліної Катерини Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько