П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши матеріали справи, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, м. Ужгород Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , старшого солдата, стрільця-санітара 1 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1, неодруженого

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу серії НОМЕР_1 №45 від 15.06.2022 з`ясовано, що згідно із розпорядженням командира ІНФОРМАЦІЯ_2 дск/А від 25 травня 2022 року старший солдат, призваний по мобілізації, ОСОБА_1 мав вибути 26 травня 2022 року транспортним засобом військової частини НОМЕР_1 в район виконання завдань за призначенням, але вищевказний військовослужбовець розпорядження командира не виконав та в район виконання завдань за призначенням не вибув. Під час службового розслідування була проаналізована низка документів, зокрема розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №290 дск/А від 25.05.2022, з яким військовослужбовець був ознайомлений, підтвердивши це своїм підписом на зворотному боці документа. У своїх поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування, ОСОБА_1 зазначив, що не виконав розпорядження командира та не виїхав в район виконання завдань за призначенням через те, що потребує лікування, так як рік тому отримав перелом ключині зі зміщенням в зв`язку з чим йому було поставлено пластину, яка в обов`язковому порядку знімається, але дотепер не знята. У ході службового розслідування були відібрані пояснення у тимчасово виконуючої обов`язки начальника медичної служби - начальника медичного пункту сержанта Яким Н., яка повідомила, що ОСОБА_1 мобілізований від 24.02.2022, коли прибув на службу приніс довідку, у якій зазначалося, що ключиця зафіксована пластиною МОЗ і неодноразово приходив і говорив, що йому потрібно зробити операцію, і що він не може нести службу. 31.05.2022 він був направлений на ВЛК щодо придатності його до військової служби. Останнє підтверджується й медичною характеристикою ОСОБА_1 . Однак в період ознайомлення із розпорядженням та виїзду в район виконання завдань за призначенням у вищезазначеному документі записи щодо направлення ОСОБА_1 на лікування, звернення військовослужбовця зі скаргами на здоров`я або надання йому звільнення від фізичних навантажень відсутні. Тож, в протоколі вказано, що підстав для невиконання військовослужбовцем розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 не було.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за порушення встановленого порядку виконання наказу командира, а також порядку дій військовослужбовця у разі проблем зі здоров`ям, передбаченого Статутом внутрішньої служби Збройних сил України.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 не з`явився, в протоколі зазначив, що надав пояснення під час службового розслідування, зміст яких викладено вище.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП визначає діяння, яке полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» цей Указ набрав чинності, його дію продовжено Указом Президента України 14.01.2015, а Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію та після його затвердження Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» цей Указ набрав чинності з дня фактичного початку воєнних дій, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 18.03.2014 розпочався особливий період, який триває наразі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 №45 від 15.06.2022; розпорядженням командира ІНФОРМАЦІЯ_2 дск/А від 25.05.2022, яким наказано вибути серед інших старшому солдату ОСОБА_1 з пункту постійної дислокації до району виконання бойових завдань, з підписом ОСОБА_1 про ознайомлення з таким наказом; поясненнями ОСОБА_1 від 01.06.2022, в яких він стверджує, що не виконав розпорядження командира, так як потребує лікування й не може виконувати бойові завдання; актом службового розслідування від 03.06.2022, в якому зокрема вказано, що у медичній характеристиці ОСОБА_1 були відсутні записи про направлення його на лікування у період виїзду на бойове завдання, консультативний висновок спеціаліста від 25.03.2022, пред`явлений ОСОБА_1 , має рекомендаційний характер.

Окрім цього судом досліджено консультативний висновок спеціаліста КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня ім. А. Новака» від 25.03.2022 з результатом рентгенологічного дослідження; медичну характеристику на військовослужбовця ОСОБА_1 , службову характеристику на останнього тощо.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-15 КУпАП, так як відповідно до медичної характеристики на військовослужбовця ОСОБА_1 у період виїзду на виконання завдань за призначенням записів про направлення на лікування та звільнення від виконання службових обов`язків він не мав, був ознайомлений з розпорядженням командира 15 гірського-штурмового батальйону 25.05.2022 та в день виїзду в район виконання завдань за призначенням 26.05.2022 до командира та до медичної служби не звертався.

Враховуючи характер та обставини адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який згідно зі службовою характеристикою характеризується позитивно, суд приходить до висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Керуючись ст. ст. 172-15, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму у 2465 /дві тисячі чотириста шістдесят п`ять/ гривень.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору як військовослужбовця.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов