Справа № 131/318/22
Провадження № 3/131/189/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтак Д.О., розглянувши без фіксації судового процесу технічними засобами матеріали про адміністративне правопорушення, яка надійшла від сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого за ст.ст. 173, 185 191 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 442781 від 05.04.2022 р. ОСОБА_1 05 квітня 2022 р. близько 00.00 год. перебуваючи за місцем свого проживання в с. Сорока Вінницького району Вінницької області будучи у стані алкогольного сп`яніння голосно виражався словами нецензурної лайки, на зауваження не реагував, своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУаАП.

Крім того, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 442651 від 05.04.2022 р. ОСОБА_1 05 квітня 2022 р. близько 00.00 год. перебуваючи за місцем свого проживання в с. Сорока Вінницького району Вінницької області будучи у стані алкогольного сп`яніння виражався в адресу працівників поліції словами брутальної лайки, намагався вчинити бійку, хапав за одяг, на неодноразові законні розпорядження про припинення даних дій не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 185 КУаАП.

При цьому, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 442782 від 05.04.2022 р. ОСОБА_1 05 квітня 2022 р. близько 00.30 год. перебуваючи за місцем свого проживання в с. Сорока Вінницького району Вінницької області у стані алкогольного сп`яніння із мисливською гладкоствольною рушницею у руках, яка була у зібраному стані без спеціального чохла не мав при собі дозволу на право зберігання та носіння зброї, чим порушив Правила носіння вогнепальної зброї, а саме пункти 12-12 наказу МВС від 21.08.1998 р. № 622, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 липня 2022 р. справи про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП № 131/319/22, статтею 185 КУпАП № 131/320/22, частиною 1 статті 191 КУпАП № 131/318/22, об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний унікальний № 131/318/22.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначив, що 05 квітня 2022 р. за місцем свого проживання він із своїм знайомим дійсно вживав спиртні напої. В подальшому він почув, що до його домогосподарства з боку вилиці загального користування підійшли невідомі йому особи. У зв`язку із наявним введеним на території України воєнним станом, він взявши з собою рушницю вийшов до них на вулицю з метою зв`язування ситуації. Після чого відкривши хвіртку, він побачив, що це є співробітники поліції, які перебували на вулиці без світловідбивних жилетів та ліхтарів, які не пояснюючи причин застосувавши до нього фізичний примус, поклали його на землю, наділи кайданки та за вимагали пред`явити їм дозвіл на носіння даної зброї. При цьому, ОСОБА_1 повідомив їм, що даний дозвіл перебуває у будинку, однак поліцейські не перевіривши зазначену обставину, доставили останнього до відділення поліції, де були складені вищенаведені протоколи про адміністративні порушення та акт вилучення зазначеної мисливської зброї.

У судовому засіданні захисник адвокат Ткаченко К.Д. повідомив, що в діях його підзахисного відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 173, 185, 191 КУпАП , у зв`язку із чим просив суд провадження у справі закрити. Крім того, захисник звернувся до суду із клопотанням залучення до матеріалів справи з метою його дослідження належним чином посвідченої копії дозволу Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУ НП у Вінницькій області № 187 від 26.04.2019 р.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини 1 статті 190 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність настає за порушення порядку придбання, зберігання вогнепальної мисливської зброї без відповідного документа дозвільного характеру, виданого уповноваженим державним органом.

Так, змістом пункту 2.3.3. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 р. № 622, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 р. за № 637/3077 (надалі Інструкція) визначено, що дозволи видаються територіальними підрозділами поліції на: придбання, зберігання і носіння громадянами України мисливської гладкоствольної зброї, основних частин зброї, бойових припасів до неї, пневматичної, холодної та охолощеної зброї.

Згідно пункту 2.4 Інструкції залежно від виду дозволів, що видаються, вони підписуються відповідно Головою Національної поліції України та його заступниками, начальником Департаменту, до складу якого входить УП ЦОУП, та його заступниками, начальником УП ЦОУП, начальником ГУНП та його заступниками, керівником управління, до складу якого входить УП ГУНП, та начальником УП ГУНП; у територіальних підрозділах поліції - начальниками або їх заступниками особисто і скріплюються гербовою печаткою органів Національної поліції або печаткою територіальних підрозділів поліції.

При цьому пунктом 2.6 Інструкції визначено, що видача дозволів громадянам на придбання, зберігання та носіння зброї здійснюється після проведеного з ними вивчення матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

Справи про видачу, продовження, припинення дії та анулювання дозволів на право відкриття та функціонування пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування ведуть УП ЦОУП України, ГУНП.

УП ЦОУП України, протягом місяця з дня надходження документів, перевіряє їх, після чого готує висновок про видачу дозволу або відмову в його видачі. Висновок затверджується керівником Департаменту, до складу якого входить УП ЦОУП або його заступниками. У разі відмови у видачі дозволу в листі на адресу ГУНП зазначаються підстави такої відмови та повертається плата за оформлення документів, пов`язаних з видачею дозволу.

Положеннями пункту 2.7. Інструкції визначено, що продовження терміну дії дозволу на право відкриття та функціонування пункту вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування здійснюється в порядку, передбаченому для його видачі. При цьому документи, які були подані при отриманні дозволу і є дійсними, повторно не подаються.

Зі змісту належним чином посвідченої копії наявного у матеріалах справи дозволу № 187 від 26.04.2019 р. на мисливську рушницю ІЖ 27 м калібр 12 № НОМЕР_1 вбачається, що даний документ дозвільного характеру виданий 26 квітня 2019 р. начальником Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУ НП у Вінницькій області із строком дії до 26 квітня 2022 р., тобто станом на 05 квітня 2022 р. (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 442782 від 05.04.2022 р.) зазначений документ дозвільного характеру був чинний.

Дослідивши матеріали справи, пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в діях останнього відсутні ознаки, які б свідчили про умисне вчинення ним порушення правил зберігання та носіння мисливської зброї, тобто порушення, відповідальність за вчинення якого передбачене частиною 1 статті 191 КУпАП України.

Вирішуючи питання наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 даного Закону України встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої.

В свою чергу, єдиними доказами, які наявні в матеріалах справи на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 173, 185 КУпАП є відповідні рапорти поліцейських. Будь-яких інших доказів зазначеного, як то письмові пояснення свідків, відео-фіксація наявності зазначених порушень в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до протоколів не долучено.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 травня 2020 р. у справі № 524/5741/16-а (провадження № К/9901/33786/18) навів правовий висновок, згідно якого рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

В свою чергу, факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Крім того, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Аналогічні правові висновки наведені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 р. у справі № 177/525/17 (провадження № К/9901/34580/18) та від 08 липня 2020 р. у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18).

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні,суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 173, 185, 190, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя -

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173, статтею 185, частиною 1 статті 191 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях об`єктивно підтвердженого складів адміністративних правопорушень.

Повернути ОСОБА_1 вилучену для тимчасового зберігання мисливську рушницю ІЖ 27 м калібр 12 № НОМЕР_1 .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя: