Справа№ 953/1444/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., за участю прокурора Ольхового Б.С., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Зольнікової В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові матеріали, які надійшли з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки с.Лукянці Харківської області, громадянки України, яка працює психологом групи кадрового забезпечення батальйону конвойної служби ГУ НП в Харківській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , будучи психологом групи кадрового забезпечення батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області та згідно п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, у порушення вимог п. 2, 7 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» 26.02.2021 о 10.09 год. шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК відповідної форми подала за місцем знаходження Головного управління Національної поліції в Харківській області, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік, які відрізняються від достовірних на суму 742 605,38 грн, тобто на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання цієї декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявне адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що у неї відсутній умисел на вчинення правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та вона подала виправлену декларацію 17.05.2021р.

Захисник просив закрити провадження у зв`язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, який прочинає свій перебіг з 17.05.2021р. коли ОСОБА_1 подала виправлену декларацію.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 27.04.2017 № 254 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 з 27.04.2017 переміщено на посаду психолога групи кадрового -забезпечення батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

ОСОБА_1 07.11.2015 прийняла Присягу працівника поліції.

Згідно з ч. 2 ст. З Закону України «Про Національну поліцію» на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII (далі Закон № 1700-VII).

Абзацом 15 ч. 1 ст. 1 Закону № 1700-VII передбачено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII поліцейських віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону № 1700-VII визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. п. 1, 2 Форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженої рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, форма декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, складається з правил заповнення форми декларації та шістнадцяти розділів, у яких суб`єкт декларування зазначає інформацію про себе, членів своєї сім`ї, інших осіб та об`єкти декларування згідно із Законом України "Про запобігання корупції". На початку декларації розміщується текст такого змісту: "Правила заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Враховуючи викладене, на початку заповнення щорічної декларації за 2020 рік ОСОБА_1 ознайомилась з Правилами заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, про що проставила відповідну відмітку.

Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації вона ознайомилась із внесеними до неї відомостями та проставила відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подала цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.

У відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у декларації зазначаються відомості : об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від суми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Усупереч п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» щорічної декларації за 2020 рік ОСОБА_1 не зазначила відомості про квартиру загальною площею 61,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 707 250,00 грн, яка з 19.06.2019 перебуває у її строковому платному володінні та користуванні.

Відповідно до п. 1.1 договору фінансового лізингу від 19.06.2019 №ФЛ201900082, укладеного між ОСОБА_1 та Державною іпотечною установою (), Лізингодавець (Державна іпотечна нова) зобов`язується передати в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а Лізингоодержувач ( ОСОБА_1 ) зобов`язується прийняти об`єкти житлової нерухомості, володіти та користуватися ним протягом усього строку Фінансового лізингу.

Згідно з п. 9.2 вказаного договору він набуває чинності з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації і діє до 01.10.2034 та до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Так, вказаний договір 19.06.2019 посвідчено нотаріусом та 19.06.2019 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Договір фінансового лізингу ОСОБА_1 укладено особисто, що свідчить про її обізнаність, у тому числі, із виникненням у неї права володіння та користування квартирою.

Таким чином, ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» щорічної декларації за 2020 рік зазначила недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 707 250,00 грн, чим не дотрималась вимог п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 46 Закону № 1700-VII у декларації визначено, що у деклараціях зазначаються відомості про: отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Усупереч п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» щорічної декларації за 2020 рік ОСОБА_1 не зазначила відомостей про свій дохід у розмірі 35 295,11 грн як компенсацію частини лізингових платежів, які сплачено Головним управлінням Національної поліції в Харківській області Державній іпотечній установі за ОСОБА_1 .

Встановлено, що на підставі договору про компенсацію частини лізингових платежів від 19.06.2019 № ДК201900086 за 2020 рік Головним управлінням Національної поліції в Харківській області сплачено Державній іпотечній установі за ОСОБА_1 35 295,11 грн, у тому числі: 13 781,28 грн - частина вартості житла та 21 513,83 грн - винагорода за фінансовим лізингом.

Вказане підтверджується довідкою Державної іпотечної установи від 16.11.2021 №4637/11/3.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» щорічної декларації за 2020 рік ОСОБА_1 зазначила недостовірні відомості про розмір та джерело доходу, отриманого нею у вигляді аліментів у розмірі 33 130,00 грн. Так, джерелом доходів у вказаній декларації вказано Головне управління Національної поліції в Харківській області. Проте згідно з інформацією Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та Головного управління Національної поліції в Харківській області джерелом вказаного доходу є ОСОБА_3 , сума доходу становить 33 190,27 грн.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.12.2021 № 1306 ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачено аліментів в розмірі 33 190,27 грн. Різниця в сумі складає 60,27 грн.

Отже, ОСОБА_1 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» щорічної декларації за 2020 рік зазначила недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на суму 35 355,38 грн., чим не дотрималась вимог п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020 рік, зазначила завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 742 605,38 грн.

Частиною 4 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Завідомо недостовірні відомості - слід розуміти інформацію, що має неправдивий, хибний характер, який суб`єкт декларування усвідомлював або міг усвідомлювати на момент подання декларації (такої, що повністю або частково не відповідає дійсності).

Відповідно до абз. З Примітки до ст. 172-6 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум, для працездатних осіб з 1 січня - 2 270 гривень.

Згідно з п. 8 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 10.06.2016 № 3, перед підписанням документа суб`єкт декларування підтверджує ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей та про надання згоди на обробку персональних даних шляхом проставлення відповідної відмітки в документі.

Щорічна декларація за 2020 рік, яка подана ОСОБА_1 шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за формою, що визначається НАЗК, (гіперпосилання https://public.nazk.gov.ua/documents/cf289ea6-9b73-4708-8a6c- с14с17сс14с9065) підписана ОСОБА_1 шляхом накладення нею електронного цифрового підпису, що свідчить про те, що вона під час подачі декларації ознайомлена з Правилами заповнення форми декларації та підтвердила достовірність наданих відомостей.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків - ст.10 КУпАП.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити ст. 11 КУпАП.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Для визнання зазначеного правопорушення закінченим не потрібне настання наслідків - воно вважається умисним за умови усвідомлення особою протиправного характеру своїх дій чи бездіяльності.

Таке, усвідомлення презюмується, адже особа, зазначена в п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», була допущена у встановленому законом порядку до виконання функцій держави, пройшовши спеціальну перевірку, подав відповідну декларацію та подає щорічні декларації, була попереджена і виконувала вимоги законодавства щодо фінансового контролю в частині подання щорічних декларацій .

При цьому, ОСОБА_1 підписувала договір фінансового лізингу від 19.06.2019 №ФЛ201900082, договір про компенсацію частини лізингових платежів №ДК 201900086 від 19.06.2019р., які є чинними, тобто була обізнана про умови договорів, реєстрацію права на квартиру на умовах лізингу, отримувала особисто аліменти, а також під підпис була ознайомлена із положеннями Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі і щодо вимог про фінансовий контроль і, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, не могла не розуміти, що стосовно неї застосовуються вимоги щодо фінансового контролю, в тому числі й вимоги щодо подання щорічної декларацій із достовірними даними .

Таким чином, досліджені докази свідчать, що ОСОБА_1 при поданні щорічної декларації за 2020р. із недостовірним даними, діяла умисно, тобто усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки та свідомо допускала настання цих наслідків.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.172-6КУпАП - подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Згідно із положеннями ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляджу справи про адміністративне правопорушення строків для накладення стягнення.

Системний аналіз положень статті 38, 247, 254 КУпАП дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з моментом, коли встановлено особою уповноваженою на складання протоколу, що у діях особи є склад правопорушення. Процесуально цей висновок оформлюється у вигляді протоколу. Дії особи, уповноваженої на складання протоколу, до моменту його складення можуть свідчити про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що таке діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначається лише при складенні протоколу ( в даному випадку 01.02.2022 року), після перевірки та зібрання усіх доказів, отримання пояснень від особи .

Як вбачається із матеріалів справи повне зібрання документів та отримання пояснень від ОСОБА_1 щодо її дій при заповнені і поданні щорічної декларації були отримані 01.02.2022р. і в той же день був складений протокол, тобто перебіг строку почався саме з вказаної дати та свідчить про відсутність спливу строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

З урахуванням положень ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з особи у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 34, 35,38, ч. 4 ст. 172-6, 283, 284, 287, 294, 307, 308 КУпАП, КУпАП України, -

постановив:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 гривні 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Київського районного суду м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Н.М. Бородіна