Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника Угрина С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 3 листопада 2022 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 03.11.2022 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 4 серпня 2022 року о 23 годині 08 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Mitsubishi ASX" д/н НОМЕР_2 на вул. Скляренка, 4-А в м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б доводили його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення. На вказані обставини суддя місцевого суду уваги не звернув, формально підійшовши до оцінки доказів, що потягло за собою прийняття незаконної та необґрунтованої постанови.

Стверджує, що працівники поліції вчинили щодо нього незаконні дії, що виразилось у незаконній зупинці керованого ним автомобіля. Записом портативного відеореєстратора зафіксовано, що поліцейський сказав, нібито він порушив комендантську годину. Проте документи, які б фіксували факт вчинення ним цього або іншого правопорушень, складено не було, він не затримувався, не доставлявся в орган Національної поліції і заходи впливу, передбачені постановою Кабінету Міністрів України "Про питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану" № 573 від 08.07.2020 до нього не застосовувались. Більше того, станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення законодавством України відповідальність за порушення комендантської години встановлена не була. Отже, працівники поліції без передбачених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" підстав зупинили автомобіль близько 22 години 30 хвилин 4 серпня 2022 року, що підтверджується відеозаписом, згідно з яким поліцейський в телефонній розмові з невідомою особою чітко вказав, що водій ОСОБА_1 був зупинений саме в цей час. Доказів руху автомобіля під його керуванням, моменту зупинення та підстав зупинення матеріали справи не містять. Тож, поліцейський вніс у протокол завідомо неправдиві відомості, у зв`язку з чим висновок суду, що він був зупинений о 23 години 08 хвилин, не відповідає фактичним обставинам справи, і в цей час автомобіль перебуває у нерухомому стані з вимкненим двигуном.

Враховуючи те, що поліцейські незаконно зупинили транспортний засіб, вважає, що вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та, відповідно, подальше складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та інших документів, які є похідними від дій поліцейських, незаконні. Також, посилаючись на позицію Верховного Суду в постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, підсумовує, що не зобов`язаний був виконувати незаконні вимоги поліцейських і що всі докази у справі не можуть бути належними та допустимими.

Крім того, стверджує про порушення його права на захист, оскільки поліцейський не роз`яснив йому права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, що є порушенням процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеної ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то він не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки містить недостовірну інформацію про час керування транспортним засобом, про роз`яснення йому прав. Місцем вчинення правопорушення вказано адресу: м. Київ, вул. Семена Скляренка, 4-А, проте поліцейський вказує, що знаходиться на вул. Куренівській, 5/7, що також підтверджується відеозаписом. У справі міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким він був доставлений до КМНКЛ "Соціотерапія" для проведення огляду, що також не відповідає дійсності, оскільки до закладу охорони здоров`я він не доставлявся, і висновок лікаря-нарколога відсутній.

Відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018. У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, натомість міститься посилання на запис нагрудної камери працівника поліції № 470478 без інформації про портативний пристрій, за допомогою якого було здійснено відеозапис № 470478, назви, моделі, серійного, інвентарного та номенклатурного номерів пристрою, тобто достовірність і походження відеозапису невідомі.

Всі вказані порушення, на думку ОСОБА_1 , мають наслідком недійсність огляду, у зв`язку з чим підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні. Сам же по собі протокол не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофеєва проти Росії", "Карелін проти Росії" та інші, положення ст.62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 і захисника Угрина С.В., які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в обґрунтування своїх висновків.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що від огляду у лікаря-нарколога не відмовлявся, проте не хотів залишати автомобіль без нагляду, а викликати когось не представилось можливим, оскільки був пізній час та розпочалась комендантська година.

Цим поясненням суд дав належну оцінку і правильно не взяв їх до уваги, оскільки вони спростовуються відеозаписом, яким чітко зафіксовано, що на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням газоаналізатора або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовляється. При цьому суд акцентував увагу в постанові, що спочатку ОСОБА_1 відповідає, що не бачить сенсу проходити огляд, потім під час спілкування говорить, що затримався на роботі, де було застілля, але алкоголь не вживав, пізніше вже зізнається, що вжив 50 мл.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зауважити, що під час спілкування ОСОБА_1 питає, чи може поліцейський допомогти йому не проходити огляд, на що останній відповідає, що з моменту зупинки транспортного засобу ведеться відеофіксація і корупційних дій вони не вчинюють. Поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 , що він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої за порушення вимог п.п.2.5, 2.9 "а" Правил дорожнього руху, і на це порушник відповідає, що він все знає. Також протягом цього часу ОСОБА_1 періодично комусь телефонує, намагається домовитися з поліцейським, який після його чергової відмови попереджає, що якщо він і надалі комусь телефонуватиме, він розцінить це як відмову від огляду.

Згідно з п.8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 573 від 08.07.2020, під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , був зупинений о 23 годині 08 хвилин 4 серпня 2022 року, тобто під час комендантської години, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що це і є початок спілкування між порушником, який пред`являє посвідчення інспектора ДСНС, та поліцейськими безпосередньо після зупинки транспортного засобу.

Отже, працівники поліції діяли в межах своїх повноважень і законна підстава для зупинення керованого ОСОБА_1 транспортного засобу була. Юридична відповідальність за порушення комендантської години чинним законодавством не передбачена, а тому поліцейські не мали законних підстав для складання документів, які б підтверджували цей факт. Те, що до ОСОБА_1 не застосовувались заходи впливу, не підтверджує його доводи про зупинення близько 22 години 30 хвилин.

Враховуючи викладене, посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол містить недостовірну інформацію про час, коли він керував транспортним засобом, не відповідають дійсності. Надуманими є і твердження, що протокол містить недостовірну інформацію про місце зупинки транспортного засобу. Під час телефонної розмови з керівником ОСОБА_1 поліцейський пропонує під`їхати на вул. Скляренка, 4-А, щоб забрати транспортний засіб, від керування яким ОСОБА_1 був відсторонений.

Таким чином підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складений з недотриманням вимог ст.256 КУпАП, немає. Положеннями цієї норми не передбачено зазначення в протоколі назви, моделі, серійного, інвентарного та номенклатурного номерів відеореєстратора. Що ж стосується доводів ОСОБА_1 , що йому невідомі достовірність та походження відеозапису, то він в апеляційній скарзі сам неодноразово посилається на цей доказ, і це свідчить про те, що він не оспорює правильність зафіксованої на ньому інформації.

Включення портативного відеореєстратора відбулось о 23 годині 08 хвилин 4 серпня 2022 року і відеозйомка проводилася безперервно до 00 годин 25 хвилин 5 серпня 2022 року. Дійсно, запис переривається у деяких місцях, проте наступний запис починається саме з того часу, з якого закінчився попередній. Тому порушень вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, працівниками поліції допущено не було.

Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі відмови особи від огляду на стан сп`яніння без присутності свідків, але за умови фіксування із застосуванням портативного відеореєстратора, не є порушенням процедури.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що поліцейські не роз`яснили йому права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, є слушними, однак яким чином це порушило його право на захист і вплинуло на законність прийнятого суддею рішення, ОСОБА_1 не вказує. До речі, поліцейській у довільній формі під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення роз`яснив ОСОБА_1 його право давати пояснення, вносити зауваження до протоколу, а також відмовитися давати пояснення, чим він і скористався. Щодо права користуватися юридичною допомогою адвоката, то воно стосується вже розгляду справи в суді.

З приводу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, належить зауважити, що цей доказ в основу прийнятого рішення суд не покладав.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 3 листопада 2022 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн