Справа № 750/2006/22 Головуючий у 1 інстанції Рощина Т. С.
Провадження № 33/4823/210/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

за участю захисника адвоката Помаза А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Помаза А.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 грн. 20 коп.

Як встановив суд, 29 квітня 2022 року, о 00 год. 07 хв., в м. Чернігові по вул. Героїв Чорнобиля, 3, ОСОБА_1 керував автомобілем MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема із використанням приладу «Драгер», у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, захисник адвокат Помаз А.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду, через незаконність, із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи.

Вказує, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за відсутності його підзахисного, що призвело до порушення права на захист, а також позбавило можливості надати пояснення останнім з приводу даної події.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому на думку захисту останній повинен нести відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом.

При цьому зауважує, що працівниками поліції його підзахисного не було відсторонено належним чином від керування транспортним засобом.

Також, в матеріалах справи відсутнє направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилається на те, що відеозапис не є безперервним.

Одночасно захист звернувся до суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вважає його пропущеним з поважних на те причин.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши сторону захисту на підтвердження викладених в апеляційній скарзі вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на вказані доводи апеляційної скарги щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на звернення до суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 246041 від 29 квітня 2022 року (а.с. 5), відповідно до якого 29 квітня 2022 року, о 00 год. 07 хв., в м. Чернігові по вул. Героїв Чорнобиля, 3, ОСОБА_1 керував автомобілем MAZDA 6, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема із використанням приладу «Драгер», у встановленому законом порядку водій відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6);

- відеоматеріалом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 8).

Слід зазначити і те, що у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення написав «прошу не карати» та поставив свій підпис і будь-яких зауважень не висловлював, чим підтвердив обставини вчинення даного адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 складений за фактом відмови останнього від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Даний протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, по факту вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, склад правопорушення в діях ОСОБА_1 є закінченим вже з моменту відмови від проходження медичного обстеження.

Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься відеоматеріал (а.с. 8), який був ретельно досліджений судом апеляційної інстанції, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, вживання алкоголю, і те, що на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер відмовився.

Посилання викладене в апеляційній скарзі на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, оскільки такий запис не є безперервним, є непереконливим, беручи до уваги, що вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже, є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі складеному повноважною на те особою.

Також, визначена законодавцем форма направлення водія на огляд до медичної установи передбачена виключно для лікарів відповідних медичних закладів та є підставою для проведення такого огляду лікарем.

У разі, коли водій відразу відмовився від проходження огляду, необхідності оформлювати направлення до закладу охорони здоров`я не було, а тому вимога апелянта в цій частині є безпідставною.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено належним чином від керування транспортним засобом, позбавлені підстав, з огляду на те, що після відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення матеріалів, останній був відсторонений від керування транспортним засобом, про що свідчить акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (а.с. 7).

Як в апеляційній скарзі так і під час розгляду в судовому засіданні апеляційної інстанції захист акцентував увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому останній повинен нести відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами, з чим не може погодитись апеляційний суд.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 в подальшому погодився пройти огляд на стан сп`яніння не є переконливими, оскільки не підтверджуються наявними у справі доказами, в тому числі і переглянутим відеозаписом.

Наявним у справі про адміністративне правопорушення доказам суд першої інстанції надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані.

Судом апеляційної інстанції були перевірені доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення і визнані такими, що не знайшли свого фактичного підтвердження.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а позицію апелянта розцінює як захисну та направлену на уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..

Адміністративне стягнення особі, що притягується до адміністративної відповідальності накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Помаза А.П. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко