ПОСТАНОВА

Іменем України

11.07.2022 Справа №607/8616/22 Провадження № 3/607/4818/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Тернопільського зонального відділу служби правопорядку військової служби правопорядку у Збройних Силах України Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , водія-електрика першої польової лазні взводу забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

11.07.2022 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Тернопільського зонального відділу служби правопорядку військової служби правопорядку у Збройних Силах України Міністерства оборони України надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом - КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 107 від 06.07.2022 зазначено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, займаючи посаду водія військової частини НОМЕР_1, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, в умовах особливого періоду в період часу з 30.06.2022 до 04.07.2022 вчинив самовільне залишення військової частини тривалістю до десяти діб.

Дії ОСОБА_2 посадовою особою органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. За наслідками роз`яснення цих прав ОСОБА_2 зазначив про можливість розгляду справи без участі його захисника та клопотань про необхідність відкладення судового засідання з метою надання йому можливості скористатись правовою допомогою не заявляв. Винуватим себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 30.06.2022 перебував під час шикування у військовій частині. Не заперечував, що 01.07.2022 та 02.07.2022 був відсутній на території військової частини НОМЕР_1. Також не заперечував, що дозвіл керівництва частини на залишення військової частини не отримував. Однак зазначив, що повідомив командира про своє подальше відлучення і вважав, що це дає йому право залишити територію військової частини. Пояснив, що у червні 2022 року проходив лікарську військову комісію у м. Львові, однак не погоджується з її висновком, а тому вирішив здійснити додатковий медичний огляд у м. Києві. Саме з цією метою і поїхав до м. Києва. Також зазначив, що ввечері 02.07.2022 повернувся у розпорядження військової частини НОМЕР_1, про що доповів керівництву.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явленні його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явленні з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчиненому в умовах особливого періоду.

При цьому самовільне залишення військової частини або місця служби полягає у тому, що військовослужбовець покидає частину або місце служби без законного дозволу на це начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл. Початковим моментом самовільного залишення є день, коли військовослужбовець самовільно покинув розташування військової частини чи місце служби.

Так, відповідно до п. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з вимогами ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, зокрема зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 був затверджений Указ Президента України № 303 «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014, який набрав чинності 18.03.2014.

Також відповідно до Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на всій території держави.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб. Також Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 та № 259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26.03.2022 та з 25.04.2022 відповідно строком на 30 діб. Крім цього, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26.05.2022 строком на 90 діб.

Таким чином в Україні діє особливий період.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.

Так, судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, діючи в умовах особливого періоду, в період часу з 01.07.2022 до 02.07.2022 вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1, тривалістю до десяти діб.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- доповіддю про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану від 02.07.2022 за вих. № 984а/окп, рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира запасної батареї військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3., зі змісту яких вбачається, що 02.07.2022 на ранковому шикуванні виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній самовільно залишив місце служби, а саме територію військової частини НОМЕР_1 під час дії на території України воєнного стану;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06.07.2022, зі змісту яких вбачається, що останній не заперечував той факт, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 01.07.2022 та повернувся до військової частини лише 02.07.2022 приблизно о 21 год. 00 хв.;

- випискою із медичної картки амбулаторного хворого № 100701 від 01.07.2022, зі змісту якої вбачається, що 01.07.2022 ОСОБА_1 проходив медичне обстеження у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 5» виконавчого органу Київської міської ради, що свідчить про те, що 01.07.2022 ОСОБА_1 не міг бути у розпорядженні військової частини НОМЕР_1, яка дислокується у м. Тернополі;

- витягами з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 25.02.2022 та № 153 від 24.06.2022.

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 107 від 06.07.2022, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим суд доходить висновку, що наданими доказами не доведено, що військовослужбовець ОСОБА_1 був відсутній у розташуванні військової частини та самовільно залишив її 30.06.2022, а також 03.07.2022 та 04.07.2022.

Так, на підтвердження відсутності солдата ОСОБА_1 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 30.06.2022 суду не надано жодних доказів.

Також суд відхиляє витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 161 від 02.07.2022 та № 162 від 04.07.2022 як докази, які підтверджують відсутність солдата ОСОБА_1 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 у період з 02.07.2022 до 04.07.2022. Так, зі змісту вказаних вище витягів з наказів вбачається, що з 02.07.2022 солдата ОСОБА_1 знято, а з 05.07.2022 зараховано на усі види забезпечення. Однак такі витяги з наказів не можуть підтверджувати відсутність солдата ОСОБА_1 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 впродовж вказаного періоду, оскільки вище судом встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній у розташуванні військової частини 01.07.2022, що не заперечувалось останнім у судовому засіданні, проте забезпечення позбавлений не був.

Також зі змісту доповіді про прибуття із самовільного залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану від 04.07.2022 за вих. № 1010а/окп вбачається, що 04.07.2022 від тимчасово виконуючого обов`язки командира запасної батареї військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 надійшла доповідь про прибуття на службу солдата ОСОБА_1 . Разом з тим зазначена доповідь не містить інформації про те, у який саме час солдат ОСОБА_1 повернувся після самовільного залишення військової частини та чи мало місце таке повернення саме 04.07.2022.

Так само суд відхиляє за недоведеністю і доводи ОСОБА_1 щодо того, що оскільки ОСОБА_1 не погоджується з висновком лікарської військової комісії у м. Львові, а також в усному порядку довів до відома командира військової частини НОМЕР_1 про свій намір залишити територію військової частини, це надає ОСОБА_1 право залишати територію цієї частини без отримання законного дозволу на це начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл. Такі доводи ОСОБА_1 не узгоджуються із зазначеними вище вимогами закону та спростовуються витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 38 від 25.02.2022 про зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1. Такий наказ не скасований, є чинним та підлягає до обов`язкового виконання особами, на яких розповсюджується дія цього наказу. Докази отримання від командира військової частини НОМЕР_1 дозволу на залишення території військової частини ОСОБА_1 суду не надав.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а саме: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової військової служби) тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду. Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 496 грн 20 коп.

Керуючись ст. 27, 33-35, 40-1, 172-11, 245, 251-252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська