Справа № 525/362/22
Провадження №3/525/201/2022 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2022 Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка матеріали, які надійшли від ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та фактично проживаючу в АДРЕСА_1 , не працюючу, раніше до адміністративної відповідальності не притягалась,
за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
23.06.2022 до Великобагачанського районного суду Полтавської області з ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.
Судом встановлено, що 17.06.2022 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 , ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання свого неповнолітнього сина, а саме залишила його на ставку в с. Радивонівка, Миргородського району, Полтавської області, без нагляду. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково, суду пояснила, що 17.06.2022 її неповнолітній син ОСОБА_2 , 2012 р.н., разом з її сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пішов у с. Радивонівка, Миргородського району, Полтавської області, на ставок купатися, вона не дозволяла, він пішов без її дозволу, проте вона бачила, що він пішов. Пізніше від працівників поліції дізналася про те, що її син залишився на ставку сам, оскільки не захотів повертатися додому, вона відразу з меншою дочкою пішла на ставок, щоб забрати його додому. У судовому засіданні ОСОБА_1 щиро розкаялась, обіцяла, що більше такого не повториться.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №015819 від 20.06.2022 (а.с.1), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.2), рапортом уповноваженої службової особи підрозділу поліції від 17.06.2022 (а.с.3), письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Другим реченням цієї статті визначено засоби, якими встановлюються ці дані, що можуть бути доказами по справі.
За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 184 КУпАП встановлює відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 27.02.1991, яка набула чинності в Україні 27.09.1991 «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини».
Статтею 18 Конвенції передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити виконання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Також, статтею 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За нормою ст. 11 цього Закону, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України).
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).
За загальними правилами ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд вважає щире каяття, вчинення правопорушення вперше.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, з урахуванням обставин справи та особи винної, яка має постійне місце проживання, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, те, що раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, суд вважає за необхідне застосувати відносно громадянки ОСОБА_1 вид стягнення у виді попередження з метою виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та запобіганню вчинення нею нових правопорушень у подальшому.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення належить стягнути з ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.ст.3, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини від 27.02.1991, яка набула чинності в Україні 27.09.1991, ст. 150 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» (зі змінами), ст.ст. 9, 23, 33, ч.1 ст.184, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП,
Визнати ОСОБА_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП і накласти на неї стягнення у виді попередження.
Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя Я.В. Прасол