ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2112/22

провадження № 3/0285/1794/22

27 червня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

з участю секретаря Клечковської М. М.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Новоград-Волинського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тункуюк Кустанайської області Казахстану, жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ст.185 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу слідує, що ОСОБА_1 27.05.2022близько 18 год. 10 хв. по вул. Шевченка, 16 в м. Новоград-Волинський, в приміщенні міської ради, вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, тягнув за форменний одяг.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав, зазначив, що жодного опору поліцейському не чинив. Пояснив, що у зазначений у протоколі день, час та місці був присутнім під час обговорення територіальною громадою перейменування міста. В залі зібралось багато людей, прибічників як за назву Звягель, так і за назву Новоград-Волинський. Під час дебатів та суперечок між людьми, до нього підійшов у військовій формі молодик, не представившись, у зухвалій формі запитав, чого він кричить та запропонував вийти і розібратись. При цьому на поясі він мав мисливський ніж. Прослідував за ним і коли вийшли з залу в коридор, молодик замахнувся на нього, однак зреагував перший і двічі його вдарив, а потім схопив позаду за спину руками, на що хлопець покликав на допомогу поліцейських, які там знаходились і охороняли громадський порядок. На вимогу працівника поліції припинити бійку, підкорився, підняв руки та дозволив одягти на них кайданки. При цьому його вдарили по ногах ззаду, на що обізвав поліцейського, в чому кається, однак усім його розпорядженням підкорявся і не сперечався.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні від 20.06.2022, пояснили, що 27.05.2022 були присутніми в міській раді під час обговорення територіальною громадою перейменування міста. В залі також знаходився ОСОБА_1 , який вів себе адекватно, нормально, нікого не ображав, однак до нього підійшов у військовій формі молодий хлопець, не поліцейський, та агресивно запитав Діду, чому ти кричиш?, потім вони вдвох вийшли з залу. Пізніше дізнались, що ОСОБА_1 забрали в кайданках до поліцейського відділу. Не бачили, щоб ОСОБА_1 чинив опір будь-кому з представників влади.

Поліцейський Пасічник В. В., який складав протокол, на виклик суду на розгляд справи не прибув, причини своєї неявки не повідомив, жодних заяв чи клопотань не надіслав.

Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

У практиці Європейського Суду з прав людини (далі за текстом ЄСПЛ) існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

В судовому засіданні були досліджені матеріали справи, надані поліцією, зокрема на підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №331037 від 27.05.2022 та рапорт працівника поліції, який його складав. Однак з останніх, не вбачається, якій саме вимозі поліцейського не підкорився ОСОБА_1 .

Так, відповідальність за ст.185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, якою можна вважати свідомо несумлінним, упертим небажанням підкоритися наказу поліцейського (його вимозі), виданими в межах повноважень та відповідно до законодавства. Тобто такою є відмова від виконання наполегливих, не раз повторених законних вимог або розпоряджень працівника міліції під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Для визначення наявності в діях особи складу «опору» у значенні цього положення обвинувачення має довести як наявність об`єктивної сторони діяння, тобто певного активного фізичного впливу з боку обвинуваченої особи, так і спрямованість її умислу саме на протидію виконанню службових повноважень. Зважаючи на викладене, варто наголосити на тому, що злісна непокора: 1) проявляється в ігноруванні не раз повторених законних вимог або розпоряджень; 2) не має асоціюватися з активними діями, інакше такі дії можуть бути кваліфіковані як опір поліцейському або іншій особі, яка забезпечує публічний порядок; 3) відмова, виражена в зухвалій формі, яка має свідчити про явну зневагу до осіб, які охороняють публічний порядок; 4) можлива не лише в разі вербальної вимоги/розпорядження, а може бути наслідком конклюдентних дій поліцейського.

Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи. Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі,мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

За змістом ст.ст.254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишають місце сумнівам.

Надані на підтвердження вини ОСОБА_1 матеріали викликають розумні сумніви, наявність яких не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення Суду у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), оскільки з них неможливо встановити, яку саме поліцейський висував вимогу, у зв`язку з чим суд позбавлений змоги перевірити факт того, чи є вона законною.

Справа не містить посилань на конкретні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні злісного опору вимозі працівника поліції. При наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, констатую істотні порушення при оформленні протоколу, що є підставою для закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин