Справа № 748/268/22 Головуючий у 1 інстанції Олещенко В. І.
Провадження № 33/4823/218/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, відносно якої складено протокол,- ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шолох О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Шолох О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 січня 2022 року о 06 год. 51 хв., ОСОБА_1 в с. Шестовиця, по вул. Колективна, керував транспортним засобом «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер 6820, результат 0,90 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Шолох О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд 1 інстанції, не маючи даних про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, розглянув справу у відсутність останнього, чим порушив право на захист.

Зазначає, що того дня працівники поліції зупинили ОСОБА_1 без будь-якої причини, повідомили про ознаки сп`яніння та надали прилад, в який просили дунути, але прибор нічого не показував. Вказану процедуру він повторював неодноразово, але прилад ніякого результату не показував. Таку процедуру було проведено і в службовому автомобілі, де працівник поліції зняв мундштук з приладу та поставив інший, який дістав з кишені, після чого Драгер показав позитивний результат.

Звертає увагу, що на місці зупинки ОСОБА_1 не інформували про застосування спеціального технічного засобу та не роз`яснювали права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З результату тесту слідує, що він проводився при температурі +16 градусів тепла, що не відповідає дійсності, оскільки на вулиці був сніг і зранку температура була мінус 7. Тому, зважаючи на кількість спроб проведення, невідповідність температурного режиму, результат тесту є недійсним. Крім того, з результатами освідування він не погоджувався, але працівники поліції повідомили, що після підписання папірців він може бути вільним. Так як вказана подія в його житті була вперше, він є юридично необізнаним, поспішав відвезти цивільну дружину на роботу, тому підписав запропоновані поліцейським папери та поїхав.

Відеозапис, який мається у справі, не містить безперервної фіксації огляду на стан сп`яніння.

Також на порушення вимог ст. 266 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.

В судовому засіданні апеляційного суду інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та показав, що працівниками поліції його огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер було проведено з порушеннями вимог чинного законодавства, тому результати освідування є недійсними.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився із застосуванням приладу «Драгер».

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються даними алкотестера, за результатами якого наявність алкоголю у ОСОБА_1 становить 0,90%о, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, з результатами освідування останній погодився.

Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/2296 встановлено, що газоаналізатор, за допомогою якого проводилось освідування ОСОБА_1 , відповідає вимогам ДСТУ8950:2019, яке чинне до 26.04.2022 року, тому результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є дійсним.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що з результатами огляду ОСОБА_1 погодився.

Відеозаписом події встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер», за результатами якого наявність алкоголю у нього становить 0,90%о, отже, він перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, апеляційний суд зазначає, що поведінка водія під час проведення освідування є добровільною, зауважень на дії працівників поліції він не висловлював, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівниками поліції був дотриманий. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити, окрім іншого, у протоколі про адміністративне правопорушення про свою незгоду з викладеними у протоколі фактичними обставинами, однак зауважень чи заперечень у відповідній графі протоколу він не висловлював. Тому твердження апелянта про протилежне не є слушними.

Доводи апелянта про те, що даний відеозапис є неналежним доказом через неповноту відображання події, є необґрунтованими, так як на ньому зафіксований факт проведення огляду на місці зупинки за допомогою приладу Драгер і при його огляді не виникає сумніву у його достовірності, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Твердження апелянта про неналежно проведений огляду на стан виявлення алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення та результаті спеціального технічного засобу «Драгер», які містять підпис ОСОБА_1 , який зауважень до змісту процесуальних документів не мав, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу.

Доводи апелянта про те, що він не погоджувався з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не заслуговують на увагу, так як такі спростовуються відеозаписом події, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких ОСОБА_1 з результатами такого огляду погоджувався та будь-яких заперечень не висловлював.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без належного повідомлення ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи він до суду не надавав, тому судовий розгляд справи відбувся без його участі і в даному випадку суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутність якого не є обов`язковою.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було. Окрім іншого, такі права ОСОБА_1 були поновлені судом апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші твердження апелянта, зокрема щодо не невжиття працівниками поліції заходів по відстороненню водія від керування транспортним засобом, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику-адвокату Шолох О.В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шолох О.В. - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко