Справа № 748/577/22 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/4823/208/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2022 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, без постійного місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Конфісковано на користь держави чотири каністри об`ємом 20 літрів кожна, заповненні бензином АИ-95, загальним об`ємом 80 літрів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.05.2022 року біля 16 год. 10 хв., ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 на паркові магазину «ЄкоМаркет» здійснював господарську діяльність, без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме продаж бензину, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та повернути вилучений бензин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що головною складовою даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є системність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) особи займатися підприємницькою діяльністю з отриманням прибутку.

Вважає, що поліцейськими не надано жодного доказу, що він здійснював господарську діяльність хоча б один раз та отримав прибуток, а саме відсутні чеки, квитанції та ін.. документи фінансового характеру, що є обов`язковою умовою здійснення господарської діяльності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей, що він здійснив продаж бензину.

Наполягає на відсутності належних і достатніх доказів того, що він взагалі, хоча б один раз, на свій власний ризик здійснив реалізацію бензину. Вказує, що номер телефону на наданих фотознімках йому не належить і він не публікував вказане оголошення.

Повідомлений своєчасно про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явився, в поданій апеляційній скарзі просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення встановлений факт реалізації бензину без дозвільних документів, який підписаний ОСОБА_1 і в поясненнях останній повідомив про необізнаність щодо необхідності ліцензування даного виду діяльності. Згідно із його письмовими поясненнями наданих Ст. ДОП СДОП ВП ЧРВП ГУНП в Чернігівській області Волковському О.О., ОСОБА_1 визнав, що здійснював продаж бензину, без дозвільних документів.

Крім того, в судовому засіданні місцевого суду старший дільничний офіцер поліції СДОП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Волковський О.О. надав пояснення, що його викликали працівники Управління стратегічних розслідувань та передали матеріали, а саме заяву та копії оголошень по торгівлі пальним. Особа, що притягається до адміністративної відповідальності на місці складання протоколу надавав пояснення, що здійснював продаж пального АИ-95, оскільки у нього не вистачає коштів на продукти харчування.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують наявний склад адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів про те, що він систематично здійснював господарську діяльність, що є обов`язковою умовою здійснення господарської діяльності та складовою даного адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією частини 1 статті 164 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до статі 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво як вид господарської діяльності це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, важливими і обов`язковими ознаками господарської діяльності є її систематичність (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) та її здійснення суб`єктом на власний ризик з метою одержання прибутку.

Отже систематичність є ознакою підприємницької діяльності, а не умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КпАП України як про те стверджує апелянт.

Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_1 , які надані під час складання адміністративного протоколу відносно останнього вбачається, що він не заперечував ту обставину, що здійснював господарську діяльність, зокрема, продаж бензину без відповідних дозвільних документів.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 164 КУпАП накладено у межах санкції, штраф у мінімальному розмірі, а тому підстав для його зміни немає.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, а тому постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко