Справа № 458/399/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли від командира 2 батальйону військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_6 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, уродженець с. Жуків Тлумацький район Івано-Франківська область, місце реєстрації та проживання до 29.08.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи з 29.08.2014 року місце реєстрації відсутнє, одружений, не є особою з інвалідністю, санітарний інструктор 2-ї роти 2-го батальйону охорони військової частини НОМЕР_3, солдата військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період), який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП згідно з постановами Турківського районного суду Львівської області від 09.05.2022 року та за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП Сокальського районного суду Львівської області від 27.06.2022 року, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/399/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно вимог ст. 278 КУпАП справа про військове адміністративне правопорушення підвідомча Турківському районному суду Львівської області. Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст. 172-10 - 172-20 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 193 від 08.07.2022 року, складеного командиром 2 батальйону військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_6 вбачається, що 07.07.2022 року близько 22.00 год солдат ОСОБА_1 перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння, в нього була порушена координація рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. Від медичного освідчення щодо стану алкогольного сп`яніння старший солдат ОСОБА_2 відмовився. Це підтверджують начальник штабу - перший заступник командира 2 батальйону капітан ОСОБА_3 , заступник командира 2 батальйону з МПЗ майор ОСОБА_9, командир 2 роти капітан ОСОБА_4 , заступник командира 2 роти з МПЗ лейтенант ОСОБА_5 , чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачене ст. 172-20 КУпАП розглядається судом протягом доби.

В судове засідання, призначене 18.07.2022 року, 19.07.2022 року ОСОБА_1 прибув, на адресу суду подав клопотання.

Особу, відносно якої складено протокол і яку суд викликав в суд, подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, а також про перенесення слухання справи у зв`язку з наданням йому можливості залучити адвоката.

У судових засіданнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину у скоєному адміністративному правопорушенні в частині перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння не визнав, зазначив, що спиртні напої не вживав, був тверезий. В частині відмови його, як військовослужбовця від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в комунальному некомерційному закладі «Турківська центральна міська лікарня» пояснив, що такий факт мав місце, він був доставлений в медичну установу, однак не пройшов такий огляд через те, що він не довіряє медичним працівникам КНП «Турківська центральна міська лікарня», такий огляд повинен проводитися в іншому медичному закладі, в якому не вказав. Також зазначив, що такий огляд повинен проводитися в присутності двох свідків. Саме через ці причини і упереджене ставлення до нього командування військової частини, через недовіру, він не огляду на стан алкогольного сп`яніння в комунальному некомерційному закладі «Турківська центральна міська лікарня». Підтвердив, що є військовослужбовцем, санітарним інструктором, проходить службу у військовій частині НОМЕР_3, юридична адреса якої м.Червоноград, зі складеним відносно нього протоколом ознайомлений, проте не згідний з ним. Пояснив, що з серпня 2014 року знятий з реєстрації АДРЕСА_1 і ніде не зареєстрований по сьогоднішній час, причин такої тривалої відсутності реєстрації не міг пояснити.

У судовому засіданні адвокат Каранєєв І.О. просив протокол про військове адміністративне правопорушення повернути командиру 2 батальйону військової частини НОМЕР_3 підполковнику ОСОБА_6 для належного оформлення, оскільки в м.Червонограді ОСОБА_1 не був і не міг підписувати та отримувати протокол, не вірно вказано місце реєстрації та місце проживання ОСОБА_1 , в описовій частині протоколу допущено помилку в тій частині що відмовився від проходження огляду не ОСОБА_1 а ОСОБА_2 що вказує на допущені порушення при складанні такого протоколу. Також були заявлені клопотання про виклик в судове засіданні для допиту в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також витребування журналів та книг, які ведуться у військовй частині які б підтвердили факт перебування ОСОБА_1 07.07.2022 року на чергуванні, а також скерування адвокатського запиту КНП «Турківська центральна міська лікарня» в метою отримання інформації стосовно правомірності проведення обстежень медичними працівниками такого медичного закладу на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння у обстежуваних осіб.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п. 57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.)

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п. 27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п. 34 постанови від 12.03.2019 року по справі № 910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи (ст. 247 КУпАП), оскільки складений протокол про військове адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності, на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Об`єктами правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП є суспільні відносини у сфері військових правопорушень.

З наявних документів вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, солдатом, і перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а отже така особа є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Судом встановлено дійсне місце попередньої реєстрації ОСОБА_1 до 29.08.2014 року АДРЕСА_1 , що відповідає його паспортним даним і поясненням, які надані в суді, проте суд не приймає до уваги долучений як доказ 12 і 13 сторінку паспорта громадянина України, оскільки така копія паспорта громадянина України не належить ОСОБА_1 по причині неспівпадіння серії та номеру паспорта виданого на ім`я ОСОБА_1

08.07.2022 року командиром 2 батальйону військової частини НОМЕР_3, підполковником ОСОБА_6 а також матеріалами справи встановлено, що 07.07.2022 року близько 22.00 год у солдата ОСОБА_1 по зовнішніх ознаках - порушена координація рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, було встановлено підозру на перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння. Будучи доставленим в комунальний некомерційний заклад «Турківська центральна міська лікарня» для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння солдат ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

З приводу виявленого порушення було складено протокол про адміністративне правопорушення № 193 від 08.07.2022 року за появу та перебування на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду, а також відмова військовослужбовців від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Складений з приводу виявленого адміністративного правопорушення протокол про адміністративне правопорушення порушник отримав, проте не підписав, своє відношення стосовно провини не відобразив.

ОСОБА_1 за фактом виявленого порушення письмових чи визнавальних пояснень в складеному відносно нього протоколі не надав, відношення до вчиненого не відобразив.

Відтак, вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано виявлені факти.

Суд вважає, що виявлені факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері військової дисципліни, оскільки об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у перебуванні військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях по вживанню спиртних напоїв, а також поява військовослужбовця в нетверезому стані, а також у відмові військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Окрім цього, об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у розпиванні, появі військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, у виконанні військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані.

Окрім цього, факт відмови ОСОБА_1 від проходження на вимогу командира в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, а також відмова від надання пояснень під час складання процесуальних документів командиром - судом розцінюється як спосіб захисту і небажання нести відповідальність за військове адміністративне правопорушення.

Дії командира в частині правомірності та підставності складання протоколу про військове адміністративне правопорушення порушник не оскаржував до вищестоящого командування в передбаченому законом поряду. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 доказів оскарження дій командира військової частини вказує на погодження ОСОБА_1 зі складеними відносно нього протоколом про правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП доводиться в повному обсязі і підтверджується наступними доказами.

Солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, та займає посаду санітарного інструктора, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_2 .

Будучи військовим, ОСОБА_1 відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і перебуваючи на території військової частини був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Зі сторони ОСОБА_1 було допущено вимог статуту - не зразково виконував свої службові обов`язки, своєю поведінкою не вжив заходів до недопущення негідного вчинку, не дотримався військового етикету, не поводився з гідністю й честю, не вжив усіх заходів по недопущенню до вживання під час проходження військової служби (крім медичного призначення) спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби, не вжив заходів до неухильного виконання вимог військових статутів, наказів командирів.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно вимог даного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 , будучи військовим, зобов`язаний був виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, і під час виконання державних обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 і юридична адреса військової частини м. Червоноград. Виконання обов`язків військової служби здійснюється в зоні територіальної оброни №3 на об`єкті охорони №23 с.Стоділки Самбірського району Львівської області. У зв`язку з чим такий військовослужбовець підпадає під вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як такий, що зобов`язаний виконувати покладені обов`язки військової служби протягом всього робочого дня як на території військової частини, а так само в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною.

Факт невиконання вимог діючого законодавства в частині відмови військовослужбовця, який зобов`язаний виконувати покладені обов`язки військової служби протягом всього робочого дня як на території військової частини, а так само в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, в умовах особливого періоду, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення № 193 від 08.07.2022 згідно якого вбачається, що 07.07.2022 року близько 22.00 год солдат ОСОБА_1 перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння, в нього була порушена координація рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, будучи доставленим в комунальний некомерційний заклад «Турківська центральна міська лікарня» солдат ОСОБА_1 відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувався. Протокол не містить жодних зауважень з боку правопорушника.

Проте при розгляді даним матеріалів, суд звертає увагу на те, і не приймає до уваги кваліфікацію дій ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю належним і переконливих доказів про стан сп`яніння з результатом проміле в тій частині, що така особа перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в нього була порушена координація рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, що відповідає диспозиції ст. 172-20 КУпАП в частині появи військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`ягніння а також виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння.

На переконання суду, формулювання, яке відображене в протоколі як перебувала на службі в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в нього була порушена координація рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота - це визначення по зовнішніх ознаках обстежуваного його стану, підозра про перебування особи в стані сп`яніння, без документального підтвердження дійсного стану сп`яніння, який підтверджується в медичному закладі або при допомозі відповідних медичних засобів.

Окрім цього, як встановлено судом і матеріалами справи, незважаючи на отримання другого примірка протоколу ОСОБА_1 , при отриманні такого протоколу така особа не здійснила власноручно відповідного запису про допущену описку, а лише в судовому засіданні на це звернула увагу, що в описовій частині протоколу допущена описка в тій частині, що від медичного освідчення щодо стану алкогольного сп`яніння відмовився не старший солдат ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_1 .

Водночас складеним протоколом відображена диспозиція в діях ОСОБА_1 ст. 172-20 КУпАП в частині відмови військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У зв`язку з чим, на переконання суду, складений протокол підтверджує лише допущене зі сторони ОСОБА_1 порушення ст. 172-20 КУпАП в частині відмови військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення № 193 від 08.07.2022 року як належний і допустимий доказ в частині відмови військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, і під час виконання державних обов`язків від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується рапортами першого заступника командира 2 батальйону капітана ОСОБА_3 , заступника командира 2 батальйону з МПЗ майора ОСОБА_9 , командира 2 роти капітана ОСОБА_4 , заступника командира 2 роти з МПЗ лейтенанта ОСОБА_5 .

Окрім цього, рапортами і поясненнями солдатів ОСОБА_17 , ОСОБА_12 підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, від надання пояснення щодо свого перебування в стані сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_3, є командиром 2 роти, і 07.07.2022 року при шикуванні по зовнішніх ознаках було встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебував на службі в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в такого солдата була порушена координація рухів, почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота. З метою підтвердження стані сп`яніння, такого солдата було доставлено в комунальний некомерційний заклад «Турківська центральна міська лікарня» для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, проте солдат ОСОБА_1 від такого огляду відмовився. Після чого ним, та іншими військовослужбовцями було складено процесуальні документи - пояснення і рапорти, яким підтверджень факт перебування солдата ОСОБА_1 на службі в стані алкогольного сп`яніння, і у відмові від проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Судом при розгляді даної справи також враховано вчинення ОСОБА_1 правопорушення в умовах особливого періоду, як особою, яка є військовослужбовцем, що відповідає диспозиції ст. 172-20 КУпАП внаслідок наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 року особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Так, відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» затвердженого Законом України від 1.03.2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час.

Згідно постанови Верховного Суду України від 30.05.2018 (справа № 521/12726/16-ц), в Україні особливий період розпочався 18.03.2014 року і триває по теперішній час.

Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент ведення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях. Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами Президента України є складовою частиною особливого періоду.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час, частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, і на теперішній час не завершився.

Також судом враховано вчинення ОСОБА_1 правопорушення як особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, що відповідає диспозиції ст. 172-20 КУпАП внаслідок наступного - притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП згідно з постановами Турківського районного суду Львівської області від 09.05.2022 року та за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП Сокальського районного суду Львівської області від 27.06.2022 року.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Отже вчинення особою хоча би одного з вищевказаних діянь є грубим порушенням та тягне за собою передбачену законом адміністративну відповідальність.

Диспозицією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

З аналізу приписів норм даної статті передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Таким чином, дії ОСОБА_1 , які полягають в тому, що він, будучи військовослужбовцем, зобов`язаний був виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, і під час виконання державних обов`язків, а також особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП за такі самі порушення, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду, що є порушенням, та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у відмові військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В діях ОСОБА_1 відобразилася об`єктивна сторона такого виду правопорушення - відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Діями ОСОБА_1 проявилася суб`єктивна сторона - умисні дії у формі умислу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, з аналізу наведених вище норм законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, в сукупності доказів вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, вчинені в умовах особливого періоду, а тому така особа винна у вчиненні виявленого правопорушення, підлягає адміністративній відповідальності, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

За таких обставин, беручи до уваги те, що за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність військовослужбовців, військовозобов`язаних за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і вважає, що в його діях є склад цього правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується повторно на протязі року, ступеня його вини, який своєї провини не визнав, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, майнової шкоди не заподіяно, а також те, що дії винної особи підривають авторитет військовослужбовця, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті.

Стосовно відшкодування шкоди.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п.1-4 ст.213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки, на думку суду, така шкода не заподіяна по причині відсутності в матеріалах справи доказів заподіяння такої шкоди.

Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.

Частиною 4 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Судом не вирішується питання вилучених документів, оскільки такі не вилучалися.

Стосовно стягнення судового збору.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати, якого встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який станом на 01.01.2022 року становить 2481,00 грн. З 01.01.2022 року цей розмір судового збору становить 496,20 грн (2481 х 0,2 = 496,20).

Керуючись ст.40-1, ч. 3 ст. 172-20, ст. ст.221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті на строк 10 діб.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець с. Жуків Тлумацький район Івано-Франківська область, місце реєстрації та проживання до 29.08.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи з 29.08.2014 року місце реєстрації відсутнє, судовий збір за ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок №UA0026001, назва отримувача: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)) у розмірі 496,20 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Повний тексту судового рішення складено та проголошено 22.07.2022 року.

Суддя Р. І. Ференц