ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/590/22Головуючий у 1-й інстанції Федорів О.П.
Провадження № 33/817/606/22 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. за участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Вдовиченко Н.Ф., прокурора Куліковської Л.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави особисто видав та підписав наказ №96-К від 18.09.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», який стосується його особисто, тобто порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави особисто видав та підписав наказ №57-К від 07.07.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», який стосується його особисто, тобто в порушення п.3 ч. 1 ст. 28 Закону прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Також, ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та видачею наказу №96-К від 18.09.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», в тому числі себе особисто.

Крім того, ОСОБА_1 , працюючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, всупереч інтересам держави та в порушення п.2 ч.1 ст.28 вказаного Закону, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку свого безпосереднього керівника, а саме начальника Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та видачею наказу №57-К від 07.07.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», в тому числі себе особисто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, а також поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що з повним текстом судового рішення зміг ознайомитись лише 19 жовтня 2022 року - дня його проголошення судом.

Мотивує скаргу тим, що суд вийшов за межі протоколів про адміністративні правопорушення упустивши те, що виплати мали місце з нагоди святкування, які є обов`язковими та стосуються в тому числі керівника, вони не стосувались преміювання за результатами оцінки його роботи.

Зазначає, що витяги з наказів № 96-К, № 57-К не є достатніми та допустимими доказами вчинення ним адміністративних правопорушень, оскільки не містять істотної частини інформації щодо осіб, які преміювалися, розміру їх премій, осіб, які відповідальних за підготовку наказу, та осіб, які погоджували даний наказ.

Вважає, що у протоколі та доданих до нього матеріалах не зазначено суті правопорушення, зокрема, які саме дії він вчинив оскільки словосполучення видача наказу не вказує на те що він приймав рішення.

Вбачає порушення вимог процесуального закону у не роз`ясненні йому працівником поліції, який складав адмінпротокол, прав та обовязків визначених ст.268 КУпАП та Конституцією України, а також не наданням можливості скористатись правовою допомогою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали подану апеляцію з викладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення скарги заперечив, вважає постанову суду законною та обгрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, визнати поважною причину його пропуску, оскільки ОСОБА_1 копію оскаржуваної постанови отримав у день проголошення її повного тексту-19 жовтня 2022 року та після ознайомлення з мотивами прийнятого судом рішення зміг звернутись з апеляційною скаргою.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

З аналізу ст. ст. 251, ст. 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Пунктами 2,3,4 ч. 1 ст. 28 ЗУ Про запобігання корупції визначено, що особи, зазначену у пунктах 1,2 частини 1 статті 3 цього Закону зобовязані повідомляти про наявність у них конфлікту інтересів не пізніше наступного робочого дня з моменту коли вони дізналися чи повинні були дізнатись про це, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає у неї наявність безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій і не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів та вжити заходів щодо регулювання конфлікту інтересів.

Місцевий суд, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП встановив, що наказом заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України №74-К від 11.02.2019 ОСОБА_1 , призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора природного заповідника «Медобори», який координується Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства з 13.02.2019 на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку. Згідно наказу № 11-К від 14.02.2019, ОСОБА_1 з 15.02.2019 приступив до виконання тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника Медобори» на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку. ОСОБА_1 особисто видав та підписав накази № 96-К від 18.09.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», №57-К від 07.07.2020 «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», які стосуються його особисто, а також не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед підписанням та видачею даних наказів щодо виплати, в тому числі, собі особисто премії у розмірі 40% від посадового окладу з нагоди святкування Дня працівника лісу та, відповідно, 25% від посадового окладу з нагоди святкування Дня працівника природно-заповідної справи.

Висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП суд обгрунтовав даними, що містяться у: протоколах про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією № 80, № 81, № 82, № 83 від 01 червня 2022 року; витягах з наказів № 57-К від 07 липня 2020 року, № 96-К від 18 вересня 2020 року Про преміювання працівників природного заповідника Медобори; Положенні про преміювання працівників природного заповідника Медобори; Положенні про природний заповідник Медобори; Колективному договорі природного заповідника Медобори; листах Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства від 27 травня 2022 року № 01-3/346, від 31 травня 2022 року № 01-3/361, інформації Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства від 27.05.2022 № 01-3/346, від 31.05.2022 №01-3/361, згідно з якою у період з 07.07.2020 по 09.07.2020 року, 18.09.2020 по 22.09.2020 року від тимчасово виконуючого обов`язки природного заповідника «Медобори» ОСОБА_1 повідомлення щодо можливих фактів виникнення конфлікту інтересів не надходило, накази ПЗ «Медобори № 96-К від 18.09.2020, № 57-К від 07.07.2020 року «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», Тернопільським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не погоджувалися.

Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності у його діях складу вказаних адміністративних правопорушень з огляду на обовязковість виплати доплат до Дня працівника лісу та Дня працівника природно-заповідної справи всім працівникам санаторію у відповідності до умов колективного договору, яка поставлена в залежність лише від наявності коштів та встановлення у вказаному договорі осіб, відповідальних за виконання цього пункту колективного договору(головного бухгалтера, лісничого та профком), виходжу з наступного.

Відповідно до ст.2 ЗУ Про оплату праці заробітна плата складається з основної та додаткової (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи і винахідливість і за особливі умови праці) заробітної плати.

Додаткова заробітна плата, до якої у тому числі належать різні види стимулюючих виплат(премії, надбавки, тощо) не є гарантованою, можливість її отримання, так само як і її розмір, як правило залежать від різних факторів.

Конфлікт інтересів буде відсутнім якщо особа приймає рішення щодо виплати собі стимуллючих виплат за погодженням із керівником вищого рівня.

Конфлікт інтересів буде мати місце коли особа була наділена дискреційними повноваженнями (вибирати з декількох варіантів), рішення прийняте в межах службових повноважень, які використані всупереч інтересам держави, виключаючи можливість будь-якого приватного інтересу.

З огляду на те, що у колективному договорі не встановлено розміру додаткових виплат до свят, які поставлено у залежність від навності коштів у заповіднику, повноваження директора, який одноосібно видавав та підписував накази №57-К від 07.07.2020 року, №96-К від 18.09.2020 року «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори» були дискреційними в частині розміру вказаних виплат, що не був однаковими для всіх працівників санаторію, а залежав від відсотків до посадового окладу кожного.

Отже, в даному випадку у ОСОБА_1 , виник реальний конфлікт інтересів, який включає наявність приватного інтересу, суперечність між ним та його представницькими повноваженнями та реальний вплив суперечності на обєктивність та неупередженість при прийнятті рішення (вчиненні дій) , який обумовлений його особистою зацікавленістю у матеріальних цінностях та його службовими повноваженнями, як тимчасово виконуючого обов`язки директора природного заповідника «Медобори», оскільки не було виключено можливість приватного інтересу, що вплинула на об`єктивність та неупередженість вчинення ним дії, а саме підписання та видачі наказів №57-К від 07.07.2020 року, №96-К від 18.09.2020 року «Про преміювання працівників природного заповідника «Медобори», які стосувались, в тому числі, його особисто. Під час реалізації ОСОБА_1 службових повноважень у частині вирішення питання щодо преміювання, що стосується його особисто, наведений приватний інтерес превалював над публічним інтересом, у зв`язку з чим між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями виникала суперечність.

Посилання апелянта на самостійне корегування судом фабули адмінправопорушень, викладених у адмінпротоколах, зокрема, виключення вказівки щодо виплат вказаних доплат до свят вважаю, що наведене впливає на суть вчинених ним адмінправопрушень, оскільки у наказах йдеться про додаткові виплати до заробітної плати, формулювання: чи це премії, чи одноразова допомога, тощо, не впливає на їх сутність, викладену у ст.2 ЗУ Про оплату праці щодо стимулюючого характеру.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо нерозяснення йому працівником поліції , який складав адмінпротоколи, передбачених законом прав та обовязків та порушення його права на захист виходжу з того, що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається що працівники поліції проінформували ОСОБА_1 про те, що стосовно нього складено вказані адмінпротоколи та намагались озвучити їх зміст, розяснити йому права та обовязки встановлені законом, зателефонувати захиснику, однак, він таким правом не скористався.

Формулювання у фабулі адмінправопорушення прийнятих ним рішень у формі видачі на підписання наказів не суперечить вимогам закону оскільки суть адмінправорушення викладається посадовою особою, яка складає протокол про адмністративне правопорушення у довільній формі, суть адмінправопорушень є зрозумілою, оскільки видача наказів і є прийняттям рішення( вчиненням дій).

Посилання апелянта на те, що витяги з наказів не є належними доказами спростовуються Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 р. № 1000/5, згідно з якими витяг із наказу чи розпорядження це засвідчена копія частини відповідного розпорядчого документа. Аналогічне визначення містяться і у Національному стандарті України «Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять» ДСТУ 2732:2004, затвердженому наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 травня 2004 р. № 97 (далі Ї ДСТУ 2732:2004). У досліджених судом витягах містяться всі дані, які стосуються суті вчинених саме ОСОБА_1 адмінправопорушень, тому у долученні повного тексту документу щодо виплати премії іншим працівникам необхідності не було.

З урахуванням викладеного вважаю, що постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою та підстав її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя