Справа № 760/4253/22 Головуючий в суді І інстанції - Ріхтер В.В.
Провадження №33/824/1714/2022 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Загорняк Наталії Борисівни - представника ОСОБА_3 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення №890254 від 03.02.2022 року ОСОБА_2 29.01.2022 року приблизно о 13:50 год. за місцем проживання вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_3 у виді фізичного характеру, а саме: застосування насильства, що не спричинило тілесні ушкодження, чим спричинив страждань, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду Загорняк Наталія Борисівна - представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на її подання, скасувати постанову суду та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Клопотання про поновлення строку обґрунтовує тим, що потерпіла ОСОБА_3 не була повідомлена про судове засідання в суді першої інстанції, не брала в ньому участі і тому не забезпечила участі у засіданні представника.

Скаргу обґрунтовує тим, що 29.01.2022 року відносно потерпілої ОСОБА_3 вчинялось домашнє насильство, що підтверджується не лише протоколом від 03.02.2022 року, але й власноруч написаними поясненнями потерпілої, відібраними 29.01.2022 року працівниками поліції.

Проте, суд першої інстанції проігнорував факт того, що потерпілій було завдано шкоду психічному здоров`ю, як наслідок застосування до неї ОСОБА_2 фізичного насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки зміст самого насильства розкривається в поясненнях потерпілої від 29.01.2022 року.

Однак, суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, пояснення потерпілої не заслухав, додаткових доказів їй надати не надав можливості, адже це стало наслідком неповідомлення її про час та дату судового засідання, що неприпустимо.

Звертає увагу на те, що насильство над потерпілою її колишнім чоловіком ОСОБА_2 вчиняється вже тривалий час і таке він дозволяв собі ще під час перебування з нею у шлюбі.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 20.03.2017 року щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №784293, яким підтверджено, що 05.03.2017 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_2 за місцем проживання вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_3 . Постанова Солом`янського районного суду

м. Києва від 29 травня 2017 року ОСОБА_2 не оскаржувалась.

Вказує, що наразі існують численні звернення до поліції про вчинення над потерпілою домашнього насильства. Від 2019 року по дату звернення з даною апеляційною скаргою в журналі ЄО Солом`янського управління поліції зафіксовано 5 звернень від потерпілої ОСОБА_3 на спецлінію «102» стосовно неправомірних дій, психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_2 , а саме: 17.12.2019 року, 01.12.2021 року, 02.12.2021 року, 04.12.2021 року та 29.01.2022 року.

Крім того, 17.12.2019 року ОСОБА_2 вчинив безпідставну сварку та буянив, з ним було проведено профілактичну бесіду, яка результат не забезпечила. В подальшому він неодноразово дозволяв собі таке домашнє психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_3 .

Відтак, домашнє насильство, яке вчиняє колишній чоловік ОСОБА_2 по відношенню до потерпілої полягає у тому, що він постійно влаштовує безпідставні сварки, під час яких її залякує, словесно ображає, в тому числі й нецензурною лайкою. ОСОБА_2 , хизуючись своєю вищою освітою та посадою у вищому навчальному закладі, постійно принижує заявника з причини, на його думку, перебування її на нижчому по відношенню до нього рівні у суспільстві, оскільки вона, на його думку, має недостатню освіту, і тому є людиною, не вартою його поваги. Під час безпідставних сварок, які влаштовує ОСОБА_2 , він постійно дозволяє собі штовхати ОСОБА_3 , дає їй ляпаси. Крім цього, ОСОБА_2 постійно принижує потерпілу, лякає її, перешкоджає їй користуватися місцями загального користування (балконом, кухнею та туалетом), чим порушує її права як співвласника квартири. Домашнє насильство, яке допускає ОСОБА_2 , зазвичай зумовлюється певним дискримінаційним ставленням до ОСОБА_3 .

Вказує, що 29 січня 2022 року ОСОБА_2 черговий раз дозволив собі виштовхати ОСОБА_3 з кухні та не дозволяв їй проходити до вбиральні, проявив грубість та агресію, засипав її погрозами за подання заяви до поліції щодо нанесення тілесних ушкоджень, які наніс їй 01.12.2021 року, чим її дуже налякав, і вона знову викликала поліцію. По прибуттю екіпажу поліції ОСОБА_2 поводився з працівниками поліції так, що ними було зазначено про його психічно нестійкий стан, після чого зачинився у кімнаті, що виявилося, на думку працівників поліції, чомусь «перешкодою для складення адміністративного протоколу», як зазначено у відповіді на адвокатський запит №49аз/125/55/02-2022 від 02 лютого 2022 року та електронному рапорті від 29.01.2022 року.

В результаті довготривалої протиправної поведінки ОСОБА_2 наразі психологічний стан потерпілої помітно погіршився, так як вона весь час боїться, що він прийде до її кімнати, знову буде принижувати, ображати і засипати погрозами, боїться потрапити йому на очі, прямуючи до туалету, чи перебуваючи на кухні. Потерпіла постійно страждає, що призвело до погіршення стану її здоров`я і якість її життя стрімко погіршується.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат потерпілої підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи адвоката Загорняк Наталії Борисівни - представника потерпілої ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілу про день та час розгляду справи не повідомили в установленому законом порядку, а копію постанови адвокат Загорняк Наталія Борисівна отримала лише 15 червня 2022 року, що підтверджується відміткою на заяві, яка міститься в матеріалах справи (а.с.12).

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити адвокату Загорняк Наталії Борисівні - представнику ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №890254 від 03 лютого 2022 року ОСОБА_2 29.01.2022 року приблизно о 13:50 год. за місцем проживання вчинив домашнє насильство щодо ОСОБА_3 у виді фізичного характеру, а саме: застосування насильства, що не спричинило тілесні ушкодження, чим спричинив страждань і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно рапорту від 29.01.2022 року оперативного чергового Солом`янського УП ГУНП в м. Києві 29.01.2022 року о 13:52 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.01.2022 року о 13:52 год. за адресою: АДРЕСА_1 колишній чоловік ображає її, не дає зайти на кухню і поводиться агресивно. Заявниця просила поліцію.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вона прийшла на кухню помити яблуко, а її колишній чоловік ОСОБА_2 почав її бити в плечі, щоб вона вийшла з кухні. Заявниця зазначила, що не має права виходити на кухню, в туалет і ванну кімнату. Вказує, що змушена чекати, коли її колишній чоловік іде на вулицю з собакою, тобі вона виходить і робить все, що їй потрібно, а потім тікає в кімнату і закривається. Також, ОСОБА_2 її ображає лайливими словами та погрозами.

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою і жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.

Санкція вказаної статті передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вона закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n.52, «Лабіта проти Італії», n.120, «Чембер проти Росії», n.49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи доведено факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильство фізичного та психологічного характеру в сім`ї.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що факт вчинення ОСОБА_2 насильства фізичного та психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційній інстанції і не був належним чином спростований.

Таким чином, в апеляційній скарзі наведено переконливі доводи, вони ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та дають апеляційному суду підстави для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про прийняття нової постанови про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Апеляційний суд при визначенні виду адміністративного стягнення, враховує обставини та характер скоєного правопорушення, які відображені в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, особу та ступінь вини ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що відповідно до ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення становить три місяці, а в даному випадку такий строк відносно ОСОБА_2 сплив, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.7 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання Загорняк Наталії Борисівни - представника ОСОБА_3про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року задовольнити.

Поновити потерпілій ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року.

Апеляційну скаргу Загорняк Наталії Борисівни - представника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 21 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати винним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник