Справа № 361/1190/22
Провадження № 3/361/1221/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Броварського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Бровари Київської області, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №256156від 13.02.2022, 13лютого 2022 року о18 год. 08 хв. в Київській областім.Бровари, по вул.Д.Янченка, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки SKODAOCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротовоїпорожнини, поведінка, яка не відповідає дійсності, нестійка хода. Від проходження освідчення приладом DRAGER та від огляду на стан спяніння в Броварській БКЛ водій відмовився, в присутності двох свідків.

Своїми ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Суду пояснив, що вважає, що протокол не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки заперечує, що 13 лютого 2022 року о 18 год. 08 хв. керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Вважає, що працівниками поліції було сфальсифіковано дані матеріали, тобто видані одні обставини за інші. Дійсно він в цей день перебував біля свого автомобіля, який був припаркований біля його будинку, в стані алкогольного спяніння, але тільки з тією метою, щоб покласти до автомобіля бутилі для води. В цей момент підїхали поліцейські та почали процедуру складання відносно нього адміністративних матеріалів, вказуючи на те, що ніби він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, на що він заперечував, оскільки не вбачав для цього ніяких підстав. При свідках він на запитання поліцейського чи відмовляється він пройти тест на приладі Драгер він відповів, що відмовляється. Іншого порядку проходження його не розяснювалось, будь яких документів не вручалось.

Суд неодноразово викликав у судове засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , але вказані особи у судове засідання не зявились.

Суд вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, надані письмові докази у справі, встановивши обставини у справі дійшов наступного висновку.

У протоколі про адмінправопорушення від ААБ № 256156 від 13.02.2022, 13 лютого 2022 року о 18 год. 08 хв. в Київській області м.Бровари, по вул.Д.Янченка, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки SKODAOCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротовоїпорожнини, поведінка, яка не відповідає дійсності, нестійка хода. Від проходження освідчення приладом DRAGER та від огляду на стан спяніння в Броварській БКЛ водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР.

У протоколі також зазначається, що до протоколу додані: пояснення свідків, акт огляду, направлення на огляд, диск відеофіксації.

У матеріалах справи містяться: пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП Броварська БКЛ БРР БМР від 13 лютого 2022 року; Акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; CD-диск з відеозаписом події.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП,за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 настаєза керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінняабо підвпливом лікарських препаратів, що знижуютьїх увагута швидкість реакції,а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуваєв стані такого сп`яніннячи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно довстановленого порядку огляду настан алкогольного, наркотичного чиіншого сп`янінняабо щодовживання лікарських препаратів,що знижуютьувагу ташвидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обєктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані алкогольного спяніння (наркотичного чи алкогольного).

Але для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в протиправному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення нетверезого водія.

У своєму рішенні від 15.03.2019 року Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про предявлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в протоколі доданому до матеріалів справи відсутній будь-який запис зупинки транспортного засобу, за кермом якого нібито перебував ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи вбачається, на а.с. 7-8 наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , згідно з якими вони 13 лютого 2022 року близько 18 год. 24 хв. за адресою: м.Бровари Київської області, вул.(Андрєєва) Д.Янченка, стали свідками того, що водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спецприладу DRAGER, або у найближчому медичному закладі, однак водій відмовився в їх присутності.

Вказані твердження свідків повністю спростовуються відеозаписом наданим працівниками поліції, так зокрема свідкам зі слів поліцейського поясненно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, окрім того ОСОБА_1 було постановлено питання: Чи відмовляєшься пройти огляд? на що останній спитав які для цього є підстави, а також що він відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння. Надалі поліцейським констатовано для свідків, що водій відмовився від огляду. Із відеозапису не вбачається роз`яснень поліцейського про те, що водій має право пройти такий огляд у медичній установі. Крім того на відеозаписі ОСОБА_1 не заперечував проти підписання документів, що будуть складені поліцейськими, а в протоколі зазначається, що він відмовився від підпису і пояснень у протоколі.

Суд звертає увагу на те, що відеозапис наданий не повний, оскільки починається тільки із питання до ОСОБА_1 про проходження огляду. Відеозапис не містить фіксації зупинки водія під час керування транспортним засобом, встановлення його особи, встановлення осіб свідків, не вказано на який прилад мав бути проведений огляд та не вказано про це у протоколі, та всієї процедури передбаченої Інструкцією

про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд оцінюючи в сукупності вказані докази, які наявні в матеріалах справи, доходить висновку, що вони не свідчать про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п.1 Інструкції про порядок виявлення уводіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванняпід впливомлікарських препаратів,що знижуютьувагу та швидкість реакції зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, зазначається, що інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду. (надалі - Інструкція)

Так, у п.2. Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).(п.6. Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). (п. 7 Інструкції)

Так, відповідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку ( 1103-2008-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Практикою ЄСПЛ констатується, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Доменічіні проти Італії (Domenichiniv. Italy), Reports 1996-V).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі Авшар проти Туреччини (Avsarv. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі Надточій проти України (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під кримінальним обвинуваченням у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа Лучанінова проти Україн (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18 січня 1978 року та Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що поза розумним сумнівом доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №256156 від 13.02.2022 року не додано належних доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП).

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що було встановлено недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд доходить висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючисьч. 1 ст.130, ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Радзівіл А.Г.