Провадження № 3-в/127/104/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бернади Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (клопотання) ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання (заява) ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу. Заява (клопотання) мотивована тим, що на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення, однак у зв`язку з отриманням «голого» окладу вона не має змоги сплатити визначений судом штраф.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення. Тому суд вважає за доцільне розглянути клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

01.06.2022 Вінницький міський суд Вінницької області виніс постанову, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення, передбачене частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) у виді штрафу в розмірі 215 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 грн., а також стягнутий судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Копія постанови ОСОБА_1 згідно з матеріалами справи була направлена 01.06.2022.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зауважити, що глави 25 та 27 розділу V КпАП не містять такого поняття як реструктуризація боргу. Разом з тим, статтею 301 КпАП, яка розміщена у главі 25 розділу V КпАП передбачає можливість відстрочки виконання постанови в частині накладення штрафу. Зважаючи на ту обставину, що надані суду матеріали не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 належним чином володіє юридичною термінологією, суд вважає за доцільне вирішити її заяву (клопотання) по суті з урахуванням особливостей, визначених главами 25 та 27 розділу V КпАП.

Отже, відповідно до частини першої статті 301 КпАП за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.

При цьому частиною другою статті 310 КпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Приписи, закріплені у частині другій статті 310 КпАП бланкетна норма.

Зі змісту статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон № 1403-VIII) випливає, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону № 1404-VIII стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. А зі змісту абзацу другого частини другої статті 15 Закону № 1404-VIII випливає, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 15 Закону № 1404-VIII за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_1 до заяви (клопотання) не надала доказів, які б свідчили про наявність обставин, визначених частиною другою статті 310 КпАП та частини першої статті 33 Закону № 1404-VIII, суд вважає, що правові підстави для задоволення її клопотання відсутні.

Керуючись статтями 277, 283, 284, 310 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви (клопотання) ОСОБА_1 про реструктуризацію боргу відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: