печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Шапутько С. В., за участю секретаря Нестеренко А. Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Ониськіва А. М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № № 339, 341, 343, 345, 347, 349, 351, 353, 355, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Музею книги і друкарства України Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у ході виконання своїх службових повноважень не повідомила свого безпосереднього керівника, директора Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо преміювання працівників Музею , у тому числі і її сина ОСОБА_3 - старшого наукового співробітника, та вчинення дій шляхом підписання наказів Музею : від 20.07.2020 № 126-в «Про преміювання працівників музею за липень 2020 року»; від 24.09.2020 № 176-в «Про преміювання працівників музею за вересень 2020 року»; від 21.10.2020 № 200-в «Про преміювання працівників музею»; від 23.11.2020 № 213-в «Про преміювання працівників музею за листопад 2020 року»; від 16.12.2020 № 227-в «Про преміювання працівників музею»; від 22.01.2021 № 21-в «Про преміювання працівників музею за січень 2021 року»; від 22.02.2021 № 33-в «Про преміювання працівників музею за лютий 2021 року»; від 21.04.2021 № 56-в «Про преміювання працівників музею»; від 21.05.2021 № 74-в «Про преміювання працівників музею», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколами про адміністративне правопорушення № № 340, 342, 344, 346, 348, 350, 352, 354, 356, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Музею книги і друкарства України Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів прийняла рішення щодо преміювання працівників Музею , у тому числі і її сина ОСОБА_3 - старшого наукового співробітника, та вчинила дії шляхом підписання наказів Музею : від 20.07.2020 № 126-в «Про преміювання працівників музею за липень 2020 року»; від 24.09.2020 № 176-в «Про преміювання працівників музею за вересень 2020 року»; від 21.10.2020 № 200-в «Про преміювання працівників музею»; від 23.11.2020 № 213-в «Про преміювання працівників музею за листопад 2020 року»; від 16.12.2020 № 227-в «Про преміювання працівників музею»; від 22.01.2021 № 21-в «Про преміювання працівників музею за січень 2021 року»; від 22.02.2021 № 33-в «Про преміювання працівників музею за лютий 2021 року»; від 21.04.2021 № 56-в «Про преміювання працівників музею»; від 21.05.2021 № 74-в «Про преміювання працівників музею», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, не визнала. Так, ОСОБА_1 зазначила, що при складанні протоколів про адміністративне правопорушення оперуповноваженим не було надано оцінку всім фактичним обставинам. Зокрема, не було звернено увагу на те, що ОСОБА_1 29.05.2020 повідомляла свого безпосереднього керівника, шляхом телефонного зв`язку, про наявність у неї конфлікту інтересів при прийнятті свого сина ОСОБА_4 на роботу, що підтверджується телефонограмою, наявною в матеріалах справи. Також зауважила, що оперуповноваженим не перевірялись обставини вчинення керівником дій, спрямованих на врегулювання конфлікту інтересів, після повідомлення нею безпосереднього керівника про наявність такого конфлікту інтересів. Крім того, вказала, що в неї були відсутні дискреційні повноваження щодо преміювання підпорядкованих їй працівників, оскільки дане питання вирішується преміальною комісією колегіально, а директором приймається рішення про преміювання окремих працівників на підставі протоколу преміальної комісії. Просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні вважав наявним у діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та просив призначити останній адміністративне стягнення: за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 грн.; за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі 5100 грн, та на підставі положень ст. 36 КУпАП призначити остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Суд, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позицію прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.08.2016 № 345-к ОСОБА_1 призначено на посаду директора Музею книги і друкарства України з 16.08.2016 як таку, що обрана за конкурсом, на контрактній основі (строком на п`ять років).

Наказом директора Музею книги і друкарства України від 16.08.2016 № 147-к ОСОБА_1 з 16.08.2016 призначено на посаду директора, як таку, що обрана за конкурсом, на контрактній основі (строком на п`ять років).

Згідно з ст. 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. ст. 167, 169 ЦК України держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до п. 1.1. Статуту Музею книги і друкарства України, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.03.2002 № 501 (в редакції від 06.04.2017 № 409) Музей книги і друкарства України (далі - Музей) є неприбутковим закладом культури, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Києва і підпорядкованим Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Власником Музею є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада. Організаційно-методичне керівництво Музею здійснює Міністерство культури України, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. Згідно з п. 1.2. Статуту, Музей створений відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 17.03.1972 № 137 «Про створення Державного музею книги і друкарства УРСР в місті Києві».

Таким чином, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , як посадова особа юридичної особи публічного права, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Крім того, зазначеною статтею надано визначення терміну «приватний інтерес», яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Отже, складовими реального конфлікту інтересів є: приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий); службові/представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові); суперечність між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як директором Музею книги і друкарства України було видано низку наказів щодо преміювання працівників, зокрема від 20.07.2020 № 126-в «Про преміювання працівників музею за липень 2020 року»; від 24.09.2020 № 176-в «Про преміювання працівників музею за вересень 2020 року»; від 21.10.2020 № 200-в «Про преміювання працівників музею»; від 23.11.2020 № 213-в «Про преміювання працівників музею за листопад 2020 року»; від 16.12.2020 № 227-в «Про преміювання працівників музею»; від 22.01.2021 № 21-в «Про преміювання працівників музею за січень 2021 року»; від 22.02.2021 № 33-в «Про преміювання працівників музею за лютий 2021 року»; від 21.04.2021 № 56-в «Про преміювання працівників музею»; від 21.05.2021 № 74-в «Про преміювання працівників музею».

Згідно з п. 4. 2. Статуту Музею книги і друкарства України директор Музею , зокрема: здійснює керівництво діяльністю Музею ; приймає на роботу та звільняє з роботи своїх заступників, керівників філій, відділів та інших працівників Музею відповідно до законодавства України та затверджує їх посадові інструкції; вживає до працівників заходи заохочення та накладає дисциплінарні стягнення.

Відповідно до Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам Музею книги і друкарства України, розмір премій визначається директором музею за узгодженням із уповноваженою від трудового колективу особою на загальних підставах даного Положення. Розмір премії може визначатися як у гривнях, так і у відсотках від посадового окладу. Премія директора музею та його заступників погоджується з Департаментом культури Київської міської державної адміністрації у встановленому порядку.

Таким чином, ОСОБА_1 , як директор Музею книги і друкарства України, була наділена службовими повноваженнями в частині вжиття до працівників заходів заохочення, у тому числі, шляхом прийняття рішення щодо їх преміювання.

Вищезазначеними наказами директора Музею книги і друкарства України ОСОБА_1 було премійовано низку працівників, зокрема старшого наукового співробітника - ОСОБА_3 .

Відповідно до наказу Музею від 28.05.2020 № 33-к «Про зарахування ОСОБА_3 » ОСОБА_3 зараховано на посаду старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу зберігання і обліку музейних колекцій з 01.06.2020.

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При виданні наказів про преміювання працівників у період з липня 2020 року по травень 2021 року в ОСОБА_1 був наявним приватний інтерес, зумовлений сімейними стосунками з її сином ОСОБА_3 , який полягав у бажанні піклуватись про останнього та підвищити його соціальний та матеріальний добробут.

Так, при виданні наказів про преміювання працівників Музею , у тому числі свого сина, старшого наукового співробітника ОСОБА_3 , в період з липня 2020 року по травень 2021 року, ОСОБА_1 використала свої службові повноваження директора Музею книги і друкарства України у приватних інтересах.

Вказані обставини зумовили виникнення реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 , а саме: суперечності між її службовими повноваженнями як директора Музею книги і друкарства України та її приватним інтересом, що вплинув на об`єктивність та неупередженість вчинення нею дій під час виконання зазначених повноважень, зокрема прийняття рішення щодо преміювання її сина - старшого наукового співробітника ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним, в ОСОБА_1 виник, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», обов`язок повідомити свого безпосереднього керівника - директора Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли вона дізналася чи повинна була дізнатися про наявність реального конфлікту.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначений обов`язок особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не виконала.

Згідно з листом директора Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Барінової Я. від 20.07.2021 № 060- 3672, до Департаменту культури від директора Музею книги і друкарства України ОСОБА_1 в порядку ст. 28 Закону № 1700-VII повідомлень щодо наявності у неї реального конфлікту інтересів під час виконання своїх службових обов`язків за період з січня 2020 року по теперішній час не надходило.

Відповідно до листа Музею книги та друкарства України від 30.11.2021 № 060/40-414, за підписом директора ОСОБА_1 , остання зазначила, що нею особисто, як директором Музею , ніколи, ані у зазначений Управлінням період, ані раніше не надавались до Департаменту повідомлення про реальний конфлікт інтересів, в порядку встановленому пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Твердження ОСОБА_1 , що нею повідомлялось свого безпосереднього керівника - директора Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про наявність у неї конфлікту інтересів при прийнятті на роботу свого сина ОСОБА_3 , шляхом телефонного зв`язку, спростовуються з огляду на матеріали справи, в яких відсутнє підтвердження повідомлення ОСОБА_1 29.05.2020 свого безпосереднього керівника про наявність у неї конфлікту інтересів під час призначення свого сина ОСОБА_3 на посаду старшого наукового співробітника Музею.

Крім того, судом оголошувалась перерва у судовому засідання з метою надання можливості особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, надати докази на підтвердження зазначеної обставини, зокрема копії телефонограми, про наявність якої в матеріалах справи зазначала ОСОБА_1 .

Поряд з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, жодних доказів на підтвердження даної обставини не надала.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Музею книги і друкарства України Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, в порушення вимог п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у ході виконання своїх службових повноважень не повідомила свого безпосереднього керівника, директора Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під час прийняття рішення щодо преміювання працівників Музею , у тому числі і її сина ОСОБА_3 - старшого наукового співробітника, та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, шляхом підписання наказів Музею : від 20.07.2020 № 126-в «Про преміювання працівників музею за липень 2020 року»; від 24.09.2020 № 176-в «Про преміювання працівників музею за вересень 2020 року»; від 21.10.2020 № 200-в «Про преміювання працівників музею»; від 23.11.2020 № 213-в «Про преміювання працівників музею за листопад 2020 року»; від 16.12.2020 № 227-в «Про преміювання працівників музею»; від 22.01.2021 № 21-в «Про преміювання працівників музею за січень 2021 року»; від 22.02.2021 № 33-в «Про преміювання працівників музею за лютий 2021 року»; від 21.04.2021 № 56-в «Про преміювання працівників музею»; від 21.05.2021 № 74-в «Про преміювання працівників музею».

За встановлених обставин, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, та вважає її вину у вчиненні інкримінованих їй адміністративних правопорушень повністю доведеною.

Водночас п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Факти вчинення ОСОБА_1 порушень вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» мали місце 20.07.2020, 24.09.2020, 21.10.2020, 23.11.2020, 16.12.2020, 22.01.2021, 22.02.2021, 21.04.2021, 21.05.2021, та були виявлені щонайменше 30.06.2021 (дата направлення запиту від Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до Музею книги і друкарства України про надання копій документів).

Отже, суд дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки від зазначеного моменту виявлення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, до дня розгляду справи суддею минуло більше шести місяців.

Керуючись ст. ст. 38, 172-7, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя С. В. Шапутько