Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3704/21 Головуючий у 1-й інст. Базюк Ю. П.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бодачевського Р.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до постанови цього ж суду від 27 січня 2022 року виправлено описку в першому абзаці резолютивної частини постанови від 26 січня 2022 року: ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови, 22.05.2021 року близько 00 год. 35 хв. в м. Бердичеві по вул. Соборна, 22, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду захисником Бодачевським Р.В. подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник оспорює фактичні обставини справи та вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, який долучено до протоколу.

Вказує, що на вимогу суду відділом поліції було надано додатковий відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля, однак за часом події відеозапис з бодікамери - 00:37 год., який міститься в матеріалах справи та додатковий відеозапис - 00:35 год., тобто відеозаписи відображають різний час.

Стверджує, що ОСОБА_1 на час події за його участі 22.05.21 року працював в органах Національної поліції та був звільнений з органів НП у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, а саме за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - 22.05.21 року. Також, Бердичівським міськрайонним судом 26.01.22 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за цією самою подією, що є неправильним.

Також, зазначає, що суд незаконно, в порушення порядку розгляду справи та норм процесуального права 27.01.22 року виніс постанову про виправлення описки в частині додаткового стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вважає, що це фактично зміна частини судового рішення та не є помилкою. Так, 26.01.22 року суд оголосив постанову, яка опублікована на сайті судова влада про застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат тесту - проба позитивна 1,68 проміле, при допустимому показнику - 0,2 проміле та встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та відеозаписом здійсненим працівником поліції.

З відеозапису з автомобільного відеореєстратора (відеофайл t_video321435983) здійсненого працівниками поліції вбачається, що було зафіксований факт руху та зупинки автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

З відеозапису (відеофайл РІСТ0001) вбачається, що було зафіксований факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольною сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810». Результат тесту 1,68‰. Будь-яких зауважень чи клопотань щодо процедури проходження і результату огляду ОСОБА_1 не заявляв.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованої не в автоматичному режимі серії БАБ №923032 від 22.05.2021 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, ч. 6 ст. 121 КУпАП. Зазначена постанова, в установленому законом порядку не оскаржена.

На переконання апеляційного суду зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам зазначеним у ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи. Жодних суперечностей в часі зафіксованому на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських та відореєстратора апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за вчинення правопорушення, що мало місце 22.05.2021 року близько 00.35 год. один раз, а тому підстав вважати, що мало місце порушення ст. 61 Конституції України не має.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду доводи сторони захисту про незаконність постанови про виправлення описки та застосування нею додаткового стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами є слушними.

Як вбачається з постанови суду від 26 січня 2022 року суд призначив ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, а стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом не застосував.

Вказаний недолік суд намагався виправити шляхом винесення постанови від 27 січня 2022 року про виправлення описки, якою фактично застосував до ОСОБА_1 ще одне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один ) рік.

З таким рішенням суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України), підпадає під такі критерії і справа, що переглядається апеляційним судом з врахуванням суворого стягнення, яке передбачає санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку виправлення описок в постанові судді, тому суд може застосовувати аналогію закону визначену в КПК України.

Згідно зі ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Цю властивість судового рішення в праві називають «незмінністю судового рішення».

Виправлення описки не може змінювати зміст судового рішення, а тим більше погіршувати становище особи.

Суд у даному випадку дійшов до помилкового висновку, оскільки своїм рішенням не виправив описку, а погіршив становище особи, яку притягнув до адміністративної відповідальності, оскільки фактично призначив їй ще один вид стягнення, чого робити був не вправі.

Тому за цих обставин, постанова судді від 27 січня 2022 року про виправлення описки не може вважатися законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції згідно до вимог ст. 294 КУпАП переглядаючи справу в апеляційному суді за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до відповідальності не може посилити відповідальність цієї особи, а тому, прийнята судом постанова від 26 січня 2022 року зміні та скасуванню не підлягає, хоча судом апеляційної інстанції встановлено неправильне застосування закону України про адміністративну відповідальність.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Бодачевського Р.В. задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 січня 2022 року про виправлення описки допущену у постанові цього суду в першому абзаці резолютивної частини від 26 січня 2022 року та застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук