ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6809/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 30 листопада 2022 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 листопада 2022 року серії ААД № 377066, водій ОСОБА_1 06 листопада 2022 року, о 00 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 8А, керував транспортним засобом «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода; порушення мови.

Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру 470649.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 377066 від 06 листопада 2022 року, складений стосовно ОСОБА_1 , акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, направлення на огляд водія, відеозапис з бодікамери поліцейського.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі стосовно нього, у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Як на підставу для закриття справи вказує на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, ОСОБА_1 наголошує на тому, що працівниками поліції порушено вимоги Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, оскільки він не був попереджений про здійснення відеофіксації й про неї не знав.

Також по суті правопорушення пояснив, що ввечері 05 листопада 2022 року, приблизно о 9-ій вечора рухався на автомобілі «Peugeot», у подальшому зупинився на заправці, де випадково зустрів друга з яким почав вживати алкогольні напої.

Заперечив факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та наголошував на тому, що вжив алкогольний напій вже на заправці, просив закрити справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який містяться на CD-диску, долученому до матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 у комендантську годину, рухаючись у м. Києві на вул. Дніпровська набережна створив аварійну ситуацію, у зв`язку з чим був зупинений працівниками муніципальної охорони, останні зважаючи на очевидність перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння викликали патрульну поліцію та водночас перешкоджаючи останньому продовжити рух автомобілем.

З вказаного відеозапису вбачається, що у подальшому, після приїзду працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 повідомляє, що у стані алкогольного сп`яніння автомобілем не керував (02 хв. 03 сек.), надалі вказав, що випив вже на заправці (02 хв. 10 сек.), через деякий час повідомив, що пив за територією заправки (02 хв. 23 сек.), ще пізніше вказав, що пив поряд з своїм автомобілем (02 хв. 41 сек.), однак згодом взагалі вказав, що це не його машина (03 хв. 32 сек.).

Також, зі згаданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився (13 хв. 23. сек), за наслідками чого було складено протокол.

Аналізуючи показання порушника в частині, що стосується непричетності його до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд звертає увагу на те, що об`єктивна сторона правопорушення в цьому випадку виражається у формі відмови водія від проходження у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

До пояснень правопорушника в частині не визнання ним своєї провини, суд відноситься критично, оскільки у судовому засіданні у своїх поясненнях ОСОБА_1 точної відповіді не надавав, плутався, називав різні час та обставини подій, версія останнього впродовж відеозапису змінювалась декілька разів, як зокрема і в судовому засіданні.

Також, суд розцінює позицію щодо не керування ОСОБА_1 транспортного засобу, який був запаркований біля входу в приміщення заправки, як усталену модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розповсюджену форму таких показань та форму реалізації права на захист і бажання уникнути адміністративної відповідальності і накладення стягнення за вчинене правопорушення.

Суд також не бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо того, що працівники поліції не попередили його про здійснення відеофіксації з огляду на таке.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ № 1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису», зокрема п. 5 розділ II, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

На відеозаписі працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, відеофіксація велася безперервно, тому суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював заперечення щодо відеофіксації. Так, працівники поліції неодноразово повідомляли про її здійснення, на чергову агресивну реакцію останнього працівник поліції повторно наголосив на тому, що все фіксує нагрудна бодікамера. Також ОСОБА_1 неодноразово просив вимкнути камеру.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 був попереджений та обізнаний про здійснення відеозапису.

Зазначені докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя М.С. Бондаренко