Справа № 462/6007/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 294155 від 30.10.2022 року ОСОБА_1 29.10.2022 року о 23.55 год. за адресою на

вул. Галицька, 16 у смт. Рудно, керувала транспортним засобом марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, скористалась правом ознайомлення із матеріалами справи та правової допомоги, відтак, враховуючи, що вимогами ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення у справі по суті, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Захисник Ковальчук М. Р. у судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його та ОСОБА_1 відсутності та долучив письмові пояснення ОСОБА_1 .

Згідно представлених суду пояснень ОСОБА_1 заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вказала, що автомобілем не керувала, оскільки практичних навиків керування поки що немає, на даний час лише проходить теоретичну частину курсів водіння для отримання посвідчення водія, алкогольних напоїв не вживала, на підтвердження чого до пояснень долучено результат токсикологічного дослідження № 6089 КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова». На запитання поліцейських щодо того, хто керував транспортним засобом відповіла ствердно, що вона лише тому, що до цього товариш, з яким вона їхала в машині, попросив її сказати патрульним, що за кермом була вона, оскільки він лише напередодні отримав водійське посвідчення та раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а представники територіальної оборони запідозривши його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння викликали патрульну поліцію. Свої пояснення на місці події вона писала під диктовку працівника поліції, наслідків обмови себе та складання щодо неї у зв`язку із цим протоколу про адміністративне правопорушення не розуміла.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я 9 листопада 2015 року за № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП обидві форми правопорушення, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбачають обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності саме факт керування правопорушником транспортним засобом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 23.12.2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (пункт 27) роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП немає значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, за наявності обґрунтованої підозри та ознак алкогольного сп`яніння, обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом.

ОСОБА_1 факт керування нею транспортним засобом та перебування в стані алкогольного сп`яніння заперечила.

Так, із оглянутого судом відеозапису із нагрудних камер поліцейських, момент руху автомобіля, його зупинки та факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 судом не встановлено.

Вказаний відеозапис розпочинається з моменту отримання працівниками патрульної поліції повідомлення про подію керування транспортним засобом марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння. По факту прибуття екіпажу поліції за викликом на місце події автомобіль у нерухомому стані, припаркований та біля автомобіля присутні особи у військовій формі (представники ТРО), а також ще двоє осіб, чоловічої статі ( ОСОБА_3 ) та жіночої статі ( ОСОБА_1 ), на запитання поліцейських учасниками, присутніми на місці, повідомлено, що на момент виявлення працівниками ТРО машина вже стояла (диск № 1, файл clip-0, 30.10.2022 року, час: 00:38). На прохання поліцейського надати документи, що посвідчують особу, ОСОБА_4 повідомлено, що надати такі він не може, оскільки його документи перебувають у представників територіальної оборони, які запідозрили його у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак наполягав, що за кермом перебувала дівчина, а не він. Машина належить його батьку, він лише дозволив їй проїхати недалеко від дому.

На запитання патрульних чи хтось бачив рух автомобіля, всіма учасниками на місці події підтверджено, що транспортний засіб, на момент виявлення представниками ТРО, стояв припаркований, в ході розмови між патрульними поліцейською повідомлено колезі, що тероборонівці, які здійснили виклик не бачили рух автомобіля (диск № 1, файл clip-0, 30.10.2022 року, час: 00:41), на уточнююче запитання свідку (як надалі встановлено ОСОБА_5 ), при написанні ним пояснень, чи бачили хто саме був за кермом автомобіля, останній повідомив, що ні, вищезгаданих двоє осіб було виявлено біля автомобіля (диск № 1, файл clip-0, 30.10.2022 року, час: 00:48).

Згідно наявних в матеріалах справи згаданих письмових пояснень свідка ОСОБА_5 від 30.10.2022 року вбачається, що 30.10.2022 року о 00.20 год. під час патрулювання в складі ДФТГ № 6 «Рясне» на вул. Галицькій у смт. Рудно побачили двох осіб біля автомобіля марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 . Даний автомобіль стояв із порушенням ПДР, без аварійного освітлення. Обоє осіб з вигляду були в стані алкогольного сп`яніння. Виникла підозра, що одна з цих осіб керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Дані пояснення не можуть бути розцінені судом як належний доказ підтвердження вини ОСОБА_1 у керуванні нею транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі по базуються на припущеннях свідка, при цьому згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в свою чергу підозра має бути обґрунтованою, тобто будуватись на достатніх доказах такої.

Як зазначав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Також Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові № 487/4245/18 від 9 грудня 2021 року вказав, що визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Однак, як встановлено в ході судового розгляду, працівниками поліції не дотримано належим чином як порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і процедури фіксування відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, зі змісту ст. 251 КУпАП вбачається, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються у визначеному законом порядку органом (посадовою особою) фактичними даними, які є доказами в справі про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.

У даному випадку, висновок інспектора поліції як суб`єкта владних повноважень щодо факту керування особою транспортним засобом базується лише на формальному визнанні нею вини та не підтверджується жодним із наявних в матеріалах справи доказів, оскільки в таких відсутній належним чином зафіксований факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , що давало б поліцейським підстави для висунення їй вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, свідок ОСОБА_5 не бачив ні моменту руху автомобіля, ні водія, письмові пояснення ОСОБА_6 , який у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі зазначений як свідок, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, згідно згаданих пояснень свідка ОСОБА_5 автомобіль марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено представниками ДФТТ 30.10.2022 року о 00.20 год., натомість у протоколі про адміністративне правопорушеня міститься розбіжність у зазначенні дати та години вчинення адміністратвиного правопорушення, оскільки згідно протоколу інкриміноване правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 вчинила 29.10.2022 року о 23.55 год., тобто докази, які б вказували на те, що транспортний засіб був зупинений, уповноваженими на це особами, під час керування ним ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом ними, як безпосередніми очевидцями, виявлено факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 у зазначеному в протоколі місці та час відсутні.

Відтак, в матеріалах справи відсутні належні та безсумнівні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_7 транспортним засобом марки «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_1 29.10.2022 року о 23.55 год., окрім лише зазначення такого працівником поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поруч з цим, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою є основним доказом, але при цьому не є самостійним беззаперечним доказом, тобто обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно із ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 міститься графа, згідно якої їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, разом з тим в ході судового розгляду наведене спростовується переглянутим судом відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.

Зокрема, із представленого суду відеозапису не вбачається, що особі щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було роз`яснено належним чином, у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, як протягом всього часу з`ясування поліцейськими обставин події до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час його складання.

На переконання суду, у даному випадку наявне лише формальне заповнення відповідної стандартизованої графи протоколу, яке у жодному разі не може вважатися належним роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав та обов`язків, оскільки працівником поліції повідомлено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності лише право скористатись правовою допомогою вже після відібрання від неї письмових пояснень та фіксування відмови від проходження огляду.

В свою чергу, як передбачено п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, не роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав або ж відсутність відповідної відмітки про неможливість реалізації роз`яснення таких, є завадою для забезпечення справедливого судового розгляду та захисту прав особи.

Відповідно до передбаченої процедури розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права та обов`язки. Порушення інспектором цієї процедури зводить нанівець саму суть і завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності. Це ускладнює встановлення об`єктивної сторони вчиненого порушення та вини особи в його вчиненні.

Щодо дотримання процедури фіксування відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд звертає увагу на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 294155 від 30.10.2022 року, ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду у присутності двох свідків.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до змісту яких останні ствердили, що в їхній присутності водій відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння.

Разом з тим, наведене спростовується відеозаписом із нагрудних камер поліцейських.

Так, згідно наявного на диску № 1 відеозапису (файл clip-02) ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі у лікаря нарколога 30.10.2022 року о 01:14:03 год. у присутності лише двох працівників патрульної поліції та ОСОБА_8 , після чого патрульним розпочинається складення протоколу про адміністративне правопорушення. Свідки, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні та згідно відеозапису прибули на місце події після дзвінка поліцейського лише о 01:47 год., після чого патрульним поліцейським повідомлено їм, що особа відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та запропоновано підписати по даному факту письмові пояснення.

Окрім цього, згідно згаданих пояснень свідок ОСОБА_5 вказує, що був запрошений співробітниками патрульної поліції в якості свідка 30.10.2022 року о 01.20 год., а в поясненнях свідка ОСОБА_6 взагалі відсутні дата та час його запрошення в якості свідка.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За наведеного, суд приходить до переконання, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його здійсненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяна майнова шкода.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні у матеріалах справи докази не є належними та допустимими як докази винуватості особи, оскільки містять розбіжності та суперечливі, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не доведена, а тому в її діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КупАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 283, 284, 287-290 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал постанови знаходиться у справі № 462/6007/22

Суддя: Б.М.Гедз