КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 33/824/760/2022 доповідач у суді апеляційної інстанції - Білич І.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Білич І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якій міститься клопотання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 грн.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну каргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, який, на думку скаржника, пропущений з поважних причин. А саме: постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року отримана ОСОБА_1 лише 13 січня 2022 року, оскільки в період з 20 листопада 2021 року по 20 грудня 2021 року перебувала на лікуванні.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені в скарзі обставини щодо пропуску строку на апеляційне оскарження рішення, а також відсутність в матеріалах справи доказів отримання скаржником оскаржуваного судового рішення до 13 січня 2022 року, керуючись принципом доступу до правосуддя, строк підлягає поновленню з підстав поважності причин його пропуску.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що суд неповно з`ясував всі обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, що останнім часом у ОСОБА_1 з класним керівником малолітнього ОСОБА_2 склалися негативні відносини, яка вважає, що одяг її сина є зношеним, навчання дитини не задовільне. На її думку виникнення таких відносин пов`язане з тим що ОСОБА_1 не має змоги сплачувати постійні шкільні внески.

Крім того, вона виховує дитину самостійно, дбає про нього та про його здоров'я, що підтверджується здобутком для останнього неодноразового права на санаторний відпочинок.

У судове засідання, призначене на 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

ОСОБА_1 не зверталася до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 27 жовтня 2022 року з зазначенням поважних причин і такі докази до суду не подавалися.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі скаржника у судовому засіданні.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень скаржника, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При цьому з об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого вказаною статтею, полягає в: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №388946 від 11 жовтня 2021 року - ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, які передбачені законодавством, що виражається в тому, що з 01 вересня 2021 року по теперішній час малолітній ОСОБА_2 , 2011 року народження перебуває в неохайному вигляді, постійно ходить до шкоди голодним та мати зловживає алкогольними напоями;

- листі Служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за № 108/24 -3940. За інформацією з якого малолітній ОСОБА_2 перебуває на обліку на підставі акту оцінки потреб сім`ї/особи Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб, з якого вбачається, що родина перебуває у складних життєвих обставинах.

Відповідно до листа центру соціальних служб від 11 червня 2021 року родина ОСОБА_1 перебуває під соціальним супроводом, матір малолітнього ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, вихованням сина займається періодично. Дитина часто пропускає школу, не виконує домашні завдання, виглядає неохайно. Фахівцем центру соціальних служб неодноразово наголошувалось на необхідності приведення до порядку житла, створення належних умов для проживання дитини, однак ОСОБА_1 дані рекомендації не виконує. ОСОБА_1 не усуває наявних причин, що перешкоджають належному вихованню дитини. З інформації середньої загальноосвітньої школи №46 м. Києва вбачається, що ОСОБА_2 шкільним приладдям не забезпечений, часто буває голодним. ОСОБА_1 навчанням сина не цікавиться, має неохайний вигляд та від неї пахне алкоголем. Співробітники служби спільно з фахівцями центру соціальних служб та залученими спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) родина ОСОБА_1 відвідувалась. На момент відвідування малолітнього ОСОБА_2 жодного разу не було вдома, зі слів матері, він гуляє в парку. Під час обстеження житлово-побутових умов в помешканні було встановлено, що квартира перебуває у занедбаному санітарному стані, дуже брудно, відчувався стійкий неприємний запах, наявні таргани у значній кількості, чималий період не виноситься сміття. На столі та в холодильнику знаходилися зіпсовані продукти харчування. Неодноразово матері хлопця наголошувалося на необхідності створення належних умов для проживання дитини, проте рекомендації суб'єкта соціальної роботи ОСОБА_1 ігнорувала;

- у рапорті інспектора сектору ЮП відділу превенції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ст. лейтенанта поліції Любонько С. від 12 вересня 2021 року, у якому зазначено про неможливість проведення необхідної роботи з матір`ю малолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у зв`язку з її постійною відсутністю за місцем проживання та не реагування на виклики щодо явки до відділення поліції.

Відтак, виходячи з аналізу вище перелічених норм законодавства, та матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявні належні та достатні докази, які свідчать про не виконання належним чином ОСОБА_1 батьківських обов`язків, щодо виховання її сина ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги в частині того, що підставою притягнення до відповідальності стали неприязні стосунки що виникли між класним керівником малолітнього ОСОБА_2 та скаржником не спростовують наявності складу адміністративного правопорушення щодо невиконання батьківських обов`язків, оскільки підтверджуються достатньою кількість доказів та зокрема, тривалим спостереженням Служби у справах дітей та сім`ї.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити скаржникові строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття, оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Білич