Справа 362/3051/22
Провадження 3/362/1684/22
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2022 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової частина НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
встановив:
01.08.2022 року о 00:05 год. у с. Плесецьке Фастівського району Київської області по вул. Соборна, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив, пояснив, що дійсно тієї ночі керував вказаним транспортним засобом, зупинився на узбіччі, щоб зателефонувати. До нього під`їхали працівники муніципальної варти у ході спілкування з яким підтвердив факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом. По прибуттю працівників поліції вищевикладені обставини підтвердив, працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», від чого він відмовився, оскільки не вбачав в цьому потреби з огляду на вживання алкогольних напоїв (пива). У подальшому був складений даний протокол.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Горбан В.М.. (діє на підставі ордеру серія АІ № 1239557 від 16.08.2022 та договору № 4/16-08-22 від 16.08.2022) у судовому засіданні заперечив факт вини свого клієнта. Просив суд закрити провадження у справ за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції звернув увагу суду, що поліцейські не були очевидцями факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зупиняли його під час такого керування, а в основу протоколу покладено його особисте підтвердження факту керування транспортним засобом. Зауважив, що матеріали справи не містять направлення для проходження огляду до закладу охорони здоров`я. Щодо долученого відеозапису зауважив, що з наявних матеріалів справи наявні відомості, що відеозапис з бодікамери працівника поліції був втрачений з технічних причин, а тому працівники поліції звернулись до працівників муніципальної варти, де отримали відповідний відеозапис, як наслідок долучили його в якості доказу. За таких обставин вважає його недопустимим доказом. Наголосив, що до того ж вказаний відеозапис не містить дати та часу, що ставить під сумнів, що події мали місце в у вказаний в протоколі часі та місці.

За клопотанням сторони захисту у судове засідання викликались свідки події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дані про яких зазначені у протоколі, а також працівник поліції, які оформляли даний матеріал.

Поліцейський ОСОБА_4 пояснив суду, що тієї ночі на логістичний пристрій по лінії «102» надійшло повідомлення про керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події, виявили автомобіль який був припаркований на узбіччі, водій ОСОБА_1 у вільній розмові без будь-якого тиску підтвердив, що він керував вказаним транспортним засобом, незадовго до цього вживав алкогольні напої (пиво). З огляду на дані факти водію було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер» та закладі охорони здоров`я, однак водій категорично відмовився, тому було складено відповідний протокол. Щодо відеозапису пояснив, що він і напарник мають одну бодікамеру на двох, вона постійно ввімкнена. Водночас зауважив, що при оформлені матеріалів були присутні свідки, які були очевидцями всіх подій про що поставили відповідні підписи у своїх поясненнях та протоколі.

Свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, будучи належно повідомленими, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді даної справи, суд установив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього рухуводій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Згідно із фабулою ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки п.2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Ч.2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування транспортним засобом та вживання алкогольних накоїв. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» категорично відмовляється з огляду на визнання факту вживання алкогольних напоїв в присутності двох свідків. При цьому ОСОБА_1 не заперечував факт, що саме він зафіксований на вказаному відео, як і, що вказані на відео обставини мали місце.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01.08.2022, за якими водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.08.2022. за якими від дійсно того дня вживав алкогольні напої та після сварки зі знайомою керував транспортним засобом, де був зупинений, в подальшому на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків

-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-даним розписки ОСОБА_5 від 01.08.2022 про отримання транспортного засобу з метою доставки за місцем проживання власника;

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке невиконане через відмову ОСОБА_1 . При цьому під час пропозиції йому пройти освідування поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, а також залучив двох свідків. Факт відсторонення водія від керування транспортним засобом підтверджується даними розписки ОСОБА_5 від 01.08.2022 про отримання транспортного засобу з метою доставки за місцем проживання власника.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1 та його захисника, щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Щодо покликання сторони захисту про недопустимість відеозапису події, як доказу по цій справі, то суд зауважує, що за змістом ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення. Так, законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення. Тому клопотання про недопустимість цього доказу відхиляється.
Щодо відсутності у матеріалах справи направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, на що звертала увагу суду сторона захисту, то суд зауважує, що це не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. За таких умов поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядок №1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.
Щодо твердження сторони захисту про те, що водія ОСОБА_1 не зупиняли працівники поліції, отже не були очевидцями такого керування, то суд зауважує, що на дану обставину вказують надані ОСОБА_1 пояснення у судовому засіданні, а також це вбачається і з його письмових пояснень, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання своєї вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 гривень судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п"ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко