П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву про самовідвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенци К.К. у справі №308/13782/22 за протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ №385322 від 17.10.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла справа №308/13782/22 за протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ №385322 від 17.10.2022 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 року дана справа передана на розгляд судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенці Констанції Костянтинівні.

Суддею Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. заявлено самовідвід у даній справі на підставі п.4 ч.1 ст.75 КПК України, який мотивовано тим, що представником ОСОБА_1 , відносно якого розглядається протокол про адміністративне правопорушення, є адвокат Овсепян Кристина Адіківна, яка працювала в Ужгородському міськрайонному суді на посаді помічника судді Бенца К.К.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022 року дана заява про відвід передана на розгляд головуючому судді Шумило Н.Б.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви про відвід, в судове засідання не з`явилися.

Розглянувши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали справи №308/13782/22, враховуючи доводи та обґрунтування заявленого відводу, суд приходить до наступного висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, які передбачають порядок розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ст. ст. 2, 246 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, як і провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється згідно з цим Кодексом та іншими законами України.

При розгляді заяви про відвід судді суд зважає на те, що хоча за змістом ст. 7 КУпАП вирішення питань притягнення особи до адміністративної відповідальності по аналогії заборонено, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що встановлюють протиправність суспільної поведінки, проте немає жодних обмежень на застосування аналогії при застосуванні норм процесуального характеру.

Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Суд вважає за можливе застосувати аналогію права, та застосувати норми найбільш близької галузі права, тобто кримінального процесуального права, при вирішенні питання про відвід.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підстави для відводу судді чітко передбачені вимогами статей 75, 76 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4 ) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Окрім того, у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою, та не допускається повторна участь судді у кримінальному провадженні (ч. 2 ст.75, ст.76 КПК України).

Згідно ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К. розглядається справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП (справа № 308/13782/22)

Із заяви про самовідвід слідує, що такий заявлено у зв`язку із тим, що представником ОСОБА_1 є адвокат Овсепян Кристина Адіківна, яка працювала в Ужгородському міськрайонному суді на посаді помічника судді Бенца К.К.

У матеріалах справи містяться Договір про надання правової допомоги від 19.10.2022 року та ордер про надання правничої допомоги серії АО №1072155 від 20.10.2022 року, за умовами яких адвокат Овсепян Кристина Адіківна здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 .

Відповіддю керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду від 22.11.2022 року за №03-27/68/2022 повідомлено, що наказом керівника апарату суду №175/02-06 від 13.10.2016 року ОСОБА_2 було переведено на посаду помічника судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 . В подальшому, наказом керівника апарату суду №77/02-06 від 10.04.2017 року ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади помічника судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 за угодою сторін днем 10.04.2017 року.

Ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 р., Фей проти Австрії від 28.02.1993 р., Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996 - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, т.б. необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості. Існує два методи встановлення того, чи є суд неупередженим: перший полягає в спробі визначити особисте переконання або зацікавленість у справі конкретного судді, а другий - у визначенні того, чи зміг суддя забезпечити гарантії, що дають змогу позбавитися будь-яких правомірних сумнівів з цього питання.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

За викладених обставин враховуючи, що представник ОСОБА_1 працювала помічником судді Бенци К.К., з метою недопущення виникнення щонайменших сумнівів в об`єктивному та неупередженому розгляді суддею справи про адміністративне правопорушення, для забезпечення умов, за яких як у сторін по справі, так і у будь-якого незацікавленого у вирішенні справи стороннього спостерігача, не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суд вважає за можливе задовольнити заяву про самовідвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенци К.К.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 246 КУпАП, ст.ст. 2, 21, 75, 76, 80 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенци К.К. про самовідвід у справі №308/13782/22,- задовольнити.

Відвести суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенцу К.К. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії НГУ №385322 від 17.10.2022 року (справа № 308/13782/22)

Передати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП (справа № 308/13782/22) до канцелярії Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для повторного автоматизованого

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Шумило Н.Б.