Справа № 308/2027/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Йосипчука О. В., представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/698/21, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Йосипчука О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2021
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн судового збору.
Формою проходження митного контролю громадянин України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».
При усному опитуванні ОСОБА_1 заперечив наявність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. Від заповнення митної декларації відмовився.
В ході здійснення митного огляду вантажного автомобілю марки «Ford» модель «Transit» реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 та особистих речей ОСОБА_1 , були виявлені приховані від митного контролю товари, а саме: предмети круглої та овальної форми, за зовнішніми ознаками схожі на каміння бурштину в обробленому вигляді, різних розмірів та кольорів, які знаходилися в 2 поліетиленових мішках. Загальна вага виявленого каміння становить 2,2 кг.
Виявлені товари були приховані в бокових відсіках дорожньої сумки ОСОБА_1 , під особистими речами останнього, а саме під поліетиленовими мішками з цукерками, одягом бувшим у використанні. Доступ до прихованих товарів став можливим після відкриття застібки бокових відсіків дорожньої сумки ОСОБА_1 , виймання мішків з цукерками, виймання одягу бувшого у використанні та відкриття поліетиленових мішків з прихованими предметами.
Після виявлення прихованого від митного контролю товару ОСОБА_1 надав акт закупки № 004 від 26.02.2020.
В наданому поясненні ОСОБА_1 зазначив, що переміщуваний бурштин був придбаний у приватної особи, відповідно до акту закупки № 004 від 26.02.2020.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів та способів, що утруднюють їх виявлення, шляхом надання одним товарам вигляду інших, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.
Зазначені дії кваліфіковані за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримував, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того, апеляційний суд враховує думку захисника-адвоката Йосипчука О. В., який просив розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , останній про день, час та місце розгляду апеляційної скарги обізнаний.
Заслухавши пояснення захисника-адвоката Йосипчука О. В., який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові суду першої інстанції зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам, а зміст постанови відповідає вимогам, які передбачені у ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про порушення ОСОБА_1 митних правил.
Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «червоний коридор».
При усному опитуванні ОСОБА_1 заперечив наявність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому письмовому декларуванню в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено. Від заповнення митної декларації відмовився.
В ході здійснення митного огляду вантажного автомобілю марки «Ford» модель «Transit» реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 та особистих речей ОСОБА_1 були виявлені приховані від митного контролю товари, а саме: предмети круглої та овальної форми, за зовнішніми ознаками схожі на каміння бурштину в обробленому вигляді, різних розмірів та кольорів, які знаходилися в 2-х поліетиленових мішках. Загальна вага виявленого каміння становить 2,2 кг.
Виявлені товари були приховані в бокових відсіках дорожньої сумки ОСОБА_1 під особистими речами останнього, а саме під поліетиленовими мішками з цукерками, одягом бувшим у використанні. Доступ до прихованих товарів став можливим після відкриття застібки бокових відсіків дорожньої сумки, виймання мішків з цукерками, виймання одягу бувшого у використанні та відкриття поліетиленових мішків з прихованими предметами.
Після виявлення прихованого від митного контролю товару ОСОБА_1 надав акт закупки № 004 від 26.02.2020, в якому зазначено, що переміщуваний бурштин був придбаний у приватної особи.
Таким чином, в протоколі про порушення митних правил зазначено, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів та способів, що утруднюють їх виявлення, шляхом надання одним товарам вигляду інших, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.
З наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в ході поглибленого огляду транспортного засобу інспектором митниці було виявлено у нього два пакети з бурштином, загальною вагою два кілограми, який знаходився між його особистими речами .
З акту про проведення огляду транспортного засобу від 11.10.2020 вбачається, що в результаті проведення митного огляду транспортного засобу було встановлено, що серед особистих речей ОСОБА_1 були виявлені приховані від митного контролю товари, а саме предмети округлої та овальної форм, за зовнішніми ознаками схожі на каміння бурштину в обробленому вигляді, різних розмірів та кольорів, які знаходились у двох поліетиленових мішках. Загальна вага виявленого камінні становить 2.2 кг. Виявлені товари були приховані у бокових відсіках дорожньої сумки ОСОБА_1 під його особистими речами, а саме під поліетиленовими мішками з цукерками, особистим одягом. Доступ до виявлено товару став можливим після відкриття застібки сумки, виймання пакетів з цукерками, особистого одягу ОСОБА_1 та відкриття пакетів з прихованими предметами.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 483 МК України порушень митних правил, дії спрямовані на переміщення через митний кордон Україниз приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів та способів, що утруднюють їх виявлення, шляхом надання одним товарам вигляду інших, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Петрук О. І., який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується в апеляційній скарзі й не вказував захисник в ході її розгляду, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено апеляційним судом і будь-яких даних про те, що в експертів Дишлова В. В., Карпенко О. Ю., Литвиненко А. А. та ОСОБА_4 , які склали висновок про вартість виявленого бурштину, були підстави для фальсифікації складеного ними висновку, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 373 МК України, порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.
Поряд з тим, адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, передбачена ч. 1 ст. 483 МК України.
Об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення є, зокрема, переміщення або дії, спрямовані на переміщення, товарів незалежно від їх ваги, вартості й кількості, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Разом з тим, всупереч доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 ані в усній, ані в письмовій формі не задекларував переміщуване дорогоцінне каміння (бурштин), а навпаки приховав його у відсіку дорожньої сумки, серед інших особистих речей та продуктів харчування, а вже після виявлення такого працівниками митниці повідомив, що є власником виявленого митним органом бурштину.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 формою проходження митного контролю обрав проходження через «червоний коридор», де письмове декларування є обов`язковим.
Отже на підставі наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що стороною захисту не спростовано фактичні дані, що зазначені у протоколі про порушення митних правил, які підтверджують, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані саме на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням інших засобів та способів, що утруднюють їх виявлення, з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України.
Тому, визнання ОСОБА_1 права власності на виявлене дорогоцінне каміння, вже після його відмови від декларування в будь-якій формі та по завершенні митного огляду, не можливо розцінювати як усне декларування товару.
Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 жодним чином не порушував митні правила, а висновок суду першої інстанції про наявність у діях останнього складу, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення не відповідає дійсності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, якими у повній мірі підтверджується факт порушення саме ОСОБА_1 митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил.
Апеляційний суд відхиляє також доводи апеляційної скарги про невідповідність встановленої митним органом вартості товару дійсній його вартості та необхідність врахуванням акту закупки бурштину, оскільки у апеляційного суду немає підстав ставити під сумнів зазначений висновок експерта з таких підстав.
Частиною 2 статті 515 МК України встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.
Згідно норм ч. 1 ст. 516 МК України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної
установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.
Більш того, наявний у матеріалах справи акт закупки від 26.02.2020, на який посилається сторона захисту як на підставу реальної вартості вилученого товару (бурштину), апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до вказаного акту закупки вартість вилученого товару більше ніж у сім разів менша за ту, яка встановлена висновком експерта, до того ж у даному акті відсутні реквізити продавця, а покупцем зазначена зовсім інша особа, ніж та, щодо якої складено протокол про порушення митних правил, що викликає значні сумніви у його достовірності.
Також, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість експертів Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи ОСОБА_5 , Карпенко О. Ю., Литвиненко А. А. та ОСОБА_4 , які склали висновок про вартість виявленого бурштину у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані експерти при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення митних правил.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахувавши обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні у матеріалах справи дані про особу правопорушника, а також письмові пояснення ОСОБА_1 , які стосуються заперечення ним своєї вини та фактичних обставин, правильно застосував щодо нього вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 1 ст. 483 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу та конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, - є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил, а також вид та розмір накладеного на нього стягнення, буде сприяти досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів стороною захисту не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, в тому числі стосовно визначення вартості вилученого згідно протоколу про порушення митних правил товару, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 527-531 МК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Йосипчука О. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2021 щодо ОСОБА_6 ,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя