ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1864/22 Номер провадження 33/814/1555/22Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Білера П.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 02.09.2022 року о 14 год. 35 хв. по вул. Перемоги, 4 у м. Охтирка Сумської області він керував мопедом марки «Ямаха Джо», без державного реєстраційного номер, з явними ознаками наркотичного сп`яніння /не реагування зіниць очей на світло, почервоніння зіниць очей/. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у вказаному законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5.ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2022 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №177281 від 02.09.2022 року не є допустимим доказом, оскільки складений з порушенням встановленого законодавством процесуального порядку.

Крім того, скаржник зазначає, що працівником поліції було порушено процедуру оформленням матеріалів адміністративного правопорушення.

Разом із тим, апелянт заявив клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, стверджуючи, що оскаржувана постанова була прийнята без його участі, а копія оскаржуваної постанови ним була отримана лише 14 листопада 2022 року.

Враховуючи те, що зазначені апелянтом обставини, які підтверджуються матеріалами справи, слід визнати поважними, заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2022 року о 14 год. 35 хв. по вул. Перемоги, 4 у м. Охтирка Сумської області ОСОБА_1 керував мопедом марки «Ямаха Джо», без державного реєстраційного номер, з явними ознаками наркотичного сп`яніння /не реагування зіниць очей на світло, почервоніння зіниць очей/. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у вказаному законом порядку у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5.ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №177281 від 02.09.2022 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 02.09.2022 року, в якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції; карткою обліку адміністративного правопорушення від 02.09.2022 року.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №177281 від 02.09.2022 року не є допустимим доказом, оскільки складений з порушенням встановленого законодавством процесуального порядку, суд відхиляє через їх необґрунтованість.

Так, апелянт посилається на те, що зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення був складений стосовно ОСОБА_3 не може визнаватися відносним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 . При цьому, слід зазначити, що даний аргумент апелянта не спростовує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Разом із тим, належними та допустимими доказами, долученими до справи, підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Крім того, в долученому до матеріалів справи відеозаписі, файл 0000000_000000_3547_0143, о 14:39 год. зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин