ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/822/22 Головуючий в 1 інст. Ткаченко М.О.
Провадження № 33/807/571/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Єлисеєва С.С., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єлисеєва С.С. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 9 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 01.06.2022 до суду надійшов адміністративний протокол серії ААБ №317279 від 27.05.2022, відповідно до якого 27.05.2022 о 20 год. 10 хв. у Запорізькій області, Запорізькому районі, смт. Балабине, пров. Кривий, 63, водій ОСОБА_1 керував автомобілем FORD TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Водія відсторонено від керування шляхом передачі тверезому водієві. Своїми діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Єлисеєв С.С. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що захисник в судовому засіданні, призначеному на 9 вересня 2022 року, не відмовлявся від клопотання про виклик свідків. Ані усної, ані письмової заяви про відмову від клопотання про виклик свідків не заявлялось.

В матеріалах справи, відносно ОСОБА_1 відсутні докази керування транспортним засобом під час події.

Відеозапис події розпочинається з того, що ОСОБА_1 стоїть перед автомобілем, а не здійснює керування ним.

Захисник наголошує, що дата та час скоєння адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі, не збігається із датою та часом, які зазначений в письмових поясненнях свідків та які озвучено в голос на відеозаписі.

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 визнав свою вину в протоколі та на відеозаписі виключно під тиском співробітників поліції, оскільки вони не мали доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не було роз`яснено прав і обов`язків, як того вимагають вимоги закону, що є істотним процесуальним порушенням.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника адвоката Єлисеєва С.С., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №317279 (а.с.1) звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він 27.05.2022 о 20 год. 10 хв. у Запорізькій області, Запорізькому районі, смт. Балабине, пров. Кривий, 63, керував автомобілем FORD TRANSIT, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Водія відсторонено від керування шляхом передачі тверезому водієві. Своїми діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане обвинувачення ОСОБА_1 підтверджується такими доказами: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.3-4), якими встановлено, що під час події у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду водій відмовився; письмовими поясненнями свідків події (а.с.5-6), згідно яких свідки бачили, як водій автомобіля НОМЕР_1 перебував в нетверезому вигляді та здійснював керування автомобілем. Транспортний засіб здійснював рух в сторону смт. Кушугум Запорізької області. В присутності свідків працівник поліції запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння, водій ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився; оптичним носієм інформації у вигляді СД-диску (а.с.7), який містить відеозапис події.

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їй прав та свобод у наданні доказі, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду і вважає, що матеріли в справі не містять інформації про обставини, які підлягають перевірці в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, оскільки вони підтверджують факт керування водієм транспортного засобу та відмову водія від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Суд відхиляє апеляційні доводи апелянта, оскільки вони є безпідставними та такими, що були повністю спростовані під час судового засідання в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, суд відхиляє доводи про те, що матеріали справи не містять доказів керування і винуватості ОСОБА_1 в тому, що він скоїв порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Переглянутим відеозаписом під найменуванням «Сучков» встановлено, що водій ОСОБА_1 стоїть біля автомобіля НОМЕР_1 та вільно, без тиску відповідає на запитання працівників поліції. На запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній позитивно відповів. Вказував, що в такому стані здійснював керування автомобілем. ОСОБА_1 був згодний з висунутим обвинуваченням та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозапис події узгоджується з письмовими поясненнями свідків, які також підтвердили, що ОСОБА_1 , маючи виражені ознаки сп`яніння, здійснював керування автомобілем НОМЕР_1 та від огляду на визначення стану сп`яніння відмовився.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 під час події був водієм і те, що він вчинив порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Доводи про те, що на ОСОБА_1 здійснювався тиск працівників поліції є безпідставними, оскільки сторона захисту в судовому засіданні не надали будь-яких доказів, які підтверджують вказане, а матеріали справи не містять документів про притягнення працівників поліції до юридичної відповідальності за такі дії.

Навпаки, доказами в справі встановлено зворотне, що працівники поліції під час події здійснили належну правову процедуру адміністративного розслідування та складання матеріалів, відносно ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на те, що час правопорушення не збігається з іншими документами справи, а тому є підстави для скасування судового рішення є непереконливими.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння.

Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 35, 38, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Єлисеєва С.С., залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 9 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/822/22