ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., перевіривши апеляційну скаргу адвоката Зайцевої О.О. та клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 04.05.2006 Заставнівським РВ УМВС в Чернівецькій області, - визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1 ст. 163 КУпАП та із застосуванням ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп..

На вказану постанову суду, адвокат Зайцева О.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

Адвокат Зайцева О.О. в апеляційній скарзі вважає, що зазначена вище постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Зокрема, вказує про те, що ОСОБА_1 був позбавлений під час розгляду справи скористатись правами, передбачених ст. 268 КУпАП, а саме знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази,

ЄУНСС №716/1407/22 Головуючий у І інстанції: Стрілець Я.С.

Провадження №33/822/750/22 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП

заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; оскаржити постанову по справі. Суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку, визначеного ст. 277-2 КпАП України.

Згідно вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Показники, що були предметом перевірки і щодо котрих у податкового органу виникли сумніви, були відображені в Декларації з ПДВ за січень 2022 року, яка подана через електронний кабінет - 18.02.2022. Проте, постанова районного суду по даній справі постановлена 24.10.2022, тобто із спливом більше трьох місяців з дати вчинення правопорушення, а вказане правопорушення не є триваючим.

Пунктом 7 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а згідно ст. 284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст. 247 даного Кодексу.

В заяві про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду, ОСОБА_1 зазначає, що про існування оскаржуваної постанови апелянтам стало відомо лише 22.11.2022.

Так, 21 листопада 2022 року, за місцем свого проживання він - ОСОБА_1 отримав повістку Заставнівського відділу ДВС про вимогу з`явитися до державної виконавчої служби у зв`язку з примусовим стягненням з останнього боргу в сумі 795,81 грн.. В ході телефонної розмови з державним виконавцем стало відомо про наявність рішення Заставнівського районного суду та притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначеного рішення у державного виконавця у справі не було, лише повідомлення Заставнівського районного суду про вимогу сплатити судовий збір.

Відповідно, 22 листопада 2022 року його представник ознайомився в приміщенні Заставнівського районного суду з матеріалами адміністративної справи та отримав копію постанови суду.

З матеріалів справи було встановлено, що дата, час і місце судового розгляду Заставнівським районним судом не призначалися, та про розгляд справи ОСОБА_1 судом першої інстанції повідомлено не було взагалі.

Тому просить визнати поважними причини пропущення строку на оскарження постанови суду та поновити строк й надати йому можливість скористатися своїм правом і довести свою невинуватість в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції дійсно не було повідомлено ОСОБА_1 про дату, час та місце слухання справи щодо нього, а копію постанови на адресу останнього було направлено лише 11.11.2022 р., яка була повернута Укрпоштою за закінченням терміну зберігання. Про існування постанови суду ОСОБА_1 дізнався 21.11.2022 р., коли отримав повістку з Заставнівського відділу ДВС. На думку суду, строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений із поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги апелянта, вислухавши аргументи адвоката Зайцевої О.О., зокрема пояснення що повідомленнярішення податкового органу зараз оскаржено і перебуває на розгляді в Адміністративному суді, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею протиправної, винної дії чи бездіяльності (адміністративного правопорушення), яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, в силу приписів 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.10.2022 головним державним інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Чернівецькій області Гладкою О.В. в ході проведення комерційної перевірки ТОВ «Сервісе», юридична адреса: вул. Бажанського,76«А», м. Заставна Чернівецького району Чернівецької області, на достовірність нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку по податковій декларації з ПДВ за травень 2022 року встановлено, що керівник даного товариства ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 44.1 ст. 44, п.200.1 та п.п. «б» п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (із змінами), внаслідок чого ТОВ «»СЕРВІСЕ» відмовлено в бюджетному відшкодуванні на суму 449267 грн..

Окрім того, 05.10.2022 головним державним інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернівецькій області Козьмою Н.С. в ході проведення планової документальної перевірки ТОВ «Сервісе» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2022 року, встановлено, що керівник даного товариства ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені п.п. 44.1 ст. 44, п.п. 14.1.191, п.14.1 ст. 14, п.185.1 ст.185, п.п. «А» п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, п.198.1, п.198.5 ст. 198.5 ст. 198, п.200.1 ст. 200, п.п. «б» п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме:

- занизив показники по рядку 18 колонки «Б» Декларації з ПДВ за січень 2022 року на загальну суму 2376 грн.;

- завищив показники по рядку 19 колонки «Б» Декларації з ПДВ за січень 2022 року на загальну суму 448592 грн.;

- завищив показники по рядку 20.2.1 колонки «Б» Декларації з ПДВ за січень 2022 року на суму 448592 грн..

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя суду першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП, але піддав його покаранню і визнав винним за ст. 163 ч.1 КУпАП.

Проте такі висновки є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року (далі - Інструкція).

Зокрема, відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції, при викладенні обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, стосовно якої складається протокол, та які положення законодавства порушено. Якщо є свідки правопорушення та потерпілі, до протоколу вносяться їх прізвища, імена та по батькові, а також місце проживання.

Також до Протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, та документи, що можуть свідчити про обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність особи (за наявності). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення.

У своїй постанові, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень за ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП знайшла своє підтвердження в суді та повністю доводиться сукупністю доказів, які містяться у матеріалах справи, зокрема, даними протоколів про адміністративне правопорушення №1660 від 04.10.2022 та №1672/242/24-13-07-07-06 від 05.10.2022 та актами перевірки від 04.10.2022 та 05.10.2022.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення №1672/242/24-13-07-07-06 від 05 жовтня 2022 року та протокол про адміністративне правопорушення №1660 від 04 жовтня 2022 року не відповідають зазначеним вище вимогам закону.

При викладенні у протоколі суті вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у ньому зазначено лише перелік норм податкового законодавства та не вказано, які саме дії або бездіяльність у розумінні диспозиції ч.1 ст. 163-1 КУпАП були допущені ним, що призвели до порушення порядку ведення податкового обліку.

Окрім того, у протоколах про адміністративне правопорушення зазначено дати проведення перевірки та складання актів виявлених порушень, тобто дата виявлення правопорушення та відомості щодо дати вчинення адміністративного правопорушення відсутні.

Матеріали даної справи не містять жодної первинної та іншої звітної документації, на підставі якої контролюючий орган дійшов висновку про наявність у діянні (діяннях) ОСОБА_1 складу податкового та адміністративного правопорушення та часу, коли таке правопорушення було вчинено. Як і не встановлено та не зазначено посадові обов`язки ОСОБА_1 як посадової особи - керівника ТОВ «Сервісе», невиконання яких тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Також в протоколах не зазначено, в чому саме проявилося порушення ОСОБА_1 встановленого законом порядку ведення податкового обліку, не зазначено, який саме пункт Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість порушено останнім, та в чому конкретно полягає порушення.

Відповідно до п.86.1. ст. 86 ПК України, акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати. Згідно з положень ст. 58 та п.86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.

Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.

Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.

Таким чином, на думку апеляційного суду, акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

У своїй практиці Верховний Суд уже неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.

Отже, єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту перевірки. Суд констатує той факт, що у протоколі відсутнє посилання на узгоджене податкове повідомлення-рішення.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини»).

Так, диспозицією ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Норма частини 1 статті 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Однак посадові особи ГУ ДПС у Чернівецькій області при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначеної норми не дотрималися.

Суд звертає увагу, що у протоколі має бути зазначено місце, час вчинення правопорушення, а також конкретну суть кожного порушення ОСОБА_1 відповідної норми Податкового кодексу України, чого посадовими особами зроблено не було. Посилання ж у протоколі просто на норми Податкового кодексу України без конкретизації, яку норму якого Закону особою порушено, в чому полягає це порушення, які конкретно дії або бездіяльність допущені особою, не розкриває суті конкретного порушення, яке ставиться ОСОБА_1 , як керівнику ТОВ «Сервісе» у вину, чим порушується право останнього на захист.

Окрім того, відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку і його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Суд першої інстанції при розгляді даної адміністративної справи не звернув уваги на недоліки протоколів та передчасно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується у статті 251 КУпАП.

Суд, згідно з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на матеріали адміністративного провадження, єдиними доказами, якими оперують представники ГУ ДПС у Чернівецькій області є протокол про адміністративне правопорушення №1672/242/24-13-07-07-06 від 05 жовтня 2022 року до нього довідка про складання акту перевірки та сам акт перевірки від 05 жовтня 2022 року №409/Ж6/24-13-07-07-06 щодо неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також протокол про адміністративне правопорушення №1660 від 04 жовтня 2022 року до нього довідка про складання акту перевірки та акт перевірки від 04 жовтня 2022 року №408/Ж6/24-13-04-04 щодо неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП, акт перевірки не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в порушенні вимог Податкового кодексу України та інших нормативних актів, а інші докази у справі відсутні.

Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Стосовно доводів захисника про складення протоколу з порушенням строків накладення адміністративного стягнення та вимог про закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, то вважаю, що вони не підлягають задоволенню, оскільки провадження закривається за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 , тоді як за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закривається провадження з нереабілітуючих підстав.

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а тому апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 289, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Зайцевої О.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч.1 ст. 163-1 КУпАП, з-за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська