Справа № 203/1646/22
Провадження № 3/0203/1178/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

23.06.2022 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольняков О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою УПП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме про те, що 18.05.2022 року 23 год 33 хв. в м. Дніпро вул. Ю. Савченка 24а, водій ОСОБА_1 , керуючи т.з. Renault Trafic, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, зафіксовано на боді камеру № 470452. Від керування т.з. відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п .2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Захисник адвокат Благодетелева Є.Я. надала клопотання в якому просила зарито справу за п.1 ст.247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не міг мати ознак сп`яніння, через перебування на спеціальному завданні пов`язаному із військовою службою. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, та він не був направлений до медичної установи для проходження огляду на ста сп`яніння, скільки матеріали справи не місять відповідного направлення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

На доказ вини ОСОБА_1 надано: протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 052005 від 19.05.2022, рапорт працівника полюції, відеозапис з нагрудного відеореестратора поліцейського.

Оскільки інспектор поліції є представником суб`єкта владних повноважень, то його рапорт не може вважатись доказом по справі, що повністю узгоджується із правовою позицію, висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а.

З дослідженого відеозапису, який триває більше ніж одну годину, видно як працівники поліції підходять до автомобілю, який стоїть, та починають спілкування з ОСОБА_1 перевіряючи у нього документи, на що він надає військовий квиток та пояснює, що інші документи, такі як посвідчення водія та реєстраційні документи на авто згоріли у зоні бойових дій. Після тривалого спілкування та перевірки особи ОСОБА_1 поліцейськими не роз`яснюючи ОСОБА_1 , що в нього виявлені ознаки сп`яніння, пропонують останньому відмовитись від проходження огляду або проїхати до наркологічного диспансеру для проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погоджується проїхати для проходження огляду. Приїхавши до медичного закладу працівники поліції почали складати направлення на огляд. Однак через деякий час пропонують відмовитись від проходження мотивуючи, що так буде краще, на що ОСОБА_1 погоджується, переходять до патрульного авто, на цьому відеозапис закінчується.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлення стану сп`яніння потребує застосування спеціальних процедур та може бути підтверджений виключно належними доказами - відповідним медичним висновком.

У випадку ж відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доказами на підтвердження стану сп`яніння особи є протокол про адміністративне правопорушення, який є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

За змістом ст.252КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається з дотриманням вимог щодо форми і змісту, встановлених статтею 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаних вимог закону при складанні протоколу працівниками поліції враховано та дотримано не було.

Так, протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі, Інструкція) визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як встановлено судом, обставини, які стали слугувати підставами вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, перевірити не можливо, оскільки матеріали справи не підтверджують відповідність дій поліцейського вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735 та положенням ст. 266 КУпАП.

Аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, проведений судом, не дає обґрунтованих підстав для підтвердження викладених у протоколі фактів. Інспектор поліції пропонує ОСОБА_1 пройти медичний огляд, на що останній погоджується, після чого ОСОБА_1 разом з поліцейськими на патрульному автомобілі прибуває до закладу охорони здоров`я, де працівник поліції переконує ОСОБА_1 відмовитись від огляду.

Як видно з відеозапису, працівники поліції не встановили у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота, під час тривалого спілкування на відеозаписі суд не виявив порушення мови у ОСОБА_1 , як і почервоніння обличчя.

Суд зауважує, що перебування ОСОБА_1 та працівників поліції у закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду особи на стан сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, та переконання поліцейським ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду, ставить під сумнів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, з цього ж відеозапису не вбачається, яким чином встановлювалися у водія ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього, враховуючи й те, що працівники поліції навіть не повідомили про зазначені ознаки ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Отже, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як встановлено судом, зазначені вимоги порядку проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ є порушенням права.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що вони взагалі не містять, ані акту огляду ОСОБА_1 на стан будь-якого сп`яніння, ані направлення його до закладу охорони здоров`я для його проходження, хоча як видно з відеозапису таке направлення складалось.

В свою чергу з відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

У зв`язку із визначеним, суд приходить до висновку що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що, відповідно до ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.283-285, 251, 266, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за адміністративним матеріалом про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя О.О.Смольняков