Справа № 305/1321/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
28.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1
в с т а н о в и в:
Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2021 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк 12 (дванадцять) діб.
Постановою ухвалено зарахувати ОСОБА_1 до строку відбування адміністративного арешту, період його затримання з 02 години 00 хвилин, 28 липня 2021 року до 13 годину 00 хвилин, 28 липня 2021 року.
Вилучені у ОСОБА_1 тютюнові вироби марки «Кредо» без акцизної марки в кількості 9460 пачок, один тепловізор марки «PULSAR Helcon XQ38F» та одну радіостанцію «BLOFENG Dual Band FM Transceiver», передані на зберігання Головному управлінню фіскальної служби в Закарпатській області, ухвалено конфіскувати в дохід держави.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою, 28 липня 2021 року, приблизно о 02 год 00 хв, ОСОБА_1 був затриманий на відстані орієнтовно 100 метрів від лінії державного кордону на напрямку 369 прикордонного знаку на території Богданської ОТГ, Рахівського району, Закарпатської області, за спробу перетинання державного кордону України, а саме з України до Румунії, поза пунктом пропуску через державний кордон України, з метою незаконного переміщення тютюнових виробів. При затриманні у ОСОБА_1 виявлено та у подальшому вилучено тютюнові вироби марки «Кредо» без акцизної марки в кількості 9460 пачок, один тепловізор марки «PULSAR Helcon XQ38F» та одну радіостанцію «BLOFENG Dual Band FM Transceiver».
Цими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Відповідно до постанови, 28 липня 2021 року, приблизно о 02 год 00 хв прикордонним нарядом «Секрет» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на відстані орієнтовно 100 метрів від лінії державного кордону на напрямку 369 прикордонного знаку (територія Богданської ОТГ Закарпатської області) спостерігали групу осіб з пакунками, які рухались у бік державного кордону. В подальшому був затриманий громадянин України ОСОБА_1 (чотири особи вдалися до втечі), за спробу перетинання державного кордону України із України до суміжної країни Румунії поза пунктом пропуску через державний кордон України, з метою незаконного переміщення тютюнових виробів. При затриманні ОСОБА_1 було виявлено та у подальшому вилучено тютюнові вироби марки «Кредо» без акцизної марки в кількості 9460 пачок, один тепловізор марки «PULSAR Неісоп XQ38F» та одна радіостанція «BLOFENG Dual Band FM Transceiver». Громадянин України ОСОБА_1 , під час затримання здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме на законну неодноразову вимогу зупинитись вдався до втечі. Після чого було здійснено один попереджувальний постріл угору з ПМ та чотири білого вогню з СП-81.
Цими діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України №1147 від 27.07.1998, та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказує на те, що постанова судді є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Стверджує, що, приймаючи рішення, місцевий суд не врахував пояснень апелянта про те, що ОСОБА_1 не заперечував той факт, що у день складання протоколу дійсно перебував поблизу кордону, однак причетності до переміщення тютюнових виробів не мав, їх через державний кордон не переміщував, навіть наміру такого не мав. Стверджує, що поблизу кордону повинен був зустрітись із громадянином ОСОБА_2 , якому планував передати тепловізор. Зазначає, що після затримання прикордонники навмисно винесли ящики з сигаретами та сфотографували ОСОБА_1 . Звертає увагу на те, що жодної непокори прикордонникам не вчиняв, їх вимогу зупинитьсь виконав, не втікав, і опору не чинив. При цьому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності захисника, тому вважає його неналежним доказом у справі. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що судовий розгляд неодноразово відкладався, а саме: 25.11.2021 (а. с. 35), 21.06.2022 (а. с. 36), і що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак жодних заяв про відкладення апеляційного розгляду на інший день та відомостей про поважність причин своєї неявки не подавав.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що ці вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, та за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, - за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цих адміністративних правопорушень.
Так, згідно з протоколами про адміністративні правопорушення серії ЗхРУ №003814, ЗхРУ №003813, 28 липня 2021 року, приблизно о 02 год 00 хв, ОСОБА_1 був затриманий на відстані приблизно 100 метрів від лінії державного кордону на напрямку 369 прикордонного знаку на території Богданської ОТГ, Рахівського району, Закарпатської області, за спробу перетинання державного кордону України, а саме з України до Румунії, поза пунктом пропуску через державний кордон України, з метою незаконного переміщення тютюнових виробів. Під час затримання здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме на законну неодноразову вимогу зупинитись вдався до втечі. Після чого було здійснено один попереджувальний постріл угору з ПМ та чотири білого вогню з СП-81. Після затримання у ОСОБА_1 було виявлено та у подальшому вилучено тютюнові вироби марки «Кредо» без акцизної марки в кількості 9460 пачок, один тепловізор марки «PULSAR Helcon XQ38F» та одну радіостанцію «BLOFENG Dual Band FM Transceiver». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 204-1 та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП. З протоколів убачається, що ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколів, засвідчивши це особистим підписом.
Вказані у протоколі обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання від 28.07.2021 (а. с. 2), протоколом огляду особистих речей від 28.07.2021 (а. с. 3), відомостями щодо виникнення обстановки в районі н. п. «Богдан» Рахівського району Закарпатської області від 28.07.2021 (а. с. 6, 7), фотокарткою (а. с. 8), рапортом начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) підполковника ОСОБА_3 (а. с. 9), протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007813 від 28.07.2021 (а. с. 11), протоколом про адміністративне затримання від 28.07.2021 (а. с. 12), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів (а. с. 13), рапортом начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) підполковника ОСОБА_3 (а. с. 14), відомостями щодо виникнення обстановки в районі н. п. «Богдан» Рахівського району Закарпатської області від 28.07.2021 (а. с. 15, 16), фотокарткою (а. с. 17).
Відповідно до протоколу роз`яснення права на захист від 28.07.2021, ОСОБА_1 роз`яснено суть адміністративних правопорушень та його право на кваліфіковану правову допомогу. З протоколу убачається, що ОСОБА_1 зазначив, що захисника мати не бажає (а. с. 24).
Зазначені вище докази є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч. 1 ст.185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративних правопорушень спроба незаконного перетину державного кордону України, злісна непокора законній вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби, що проявилася у втечі ОСОБА_1 .
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено жодних даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) підполковника ОСОБА_3 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст.185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколів, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд доходить висновку про те, що начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) підполковник ОСОБА_3 при виконанні своїх функціональних обов`язків не виходив за межі наданих йому повноважень.
Водночас, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які би призвели до визнання ним вини та підписання протоколів про адміністративне правопорушення та інших документів, які містяться у матеріалах справи.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що протоколи про адміністративне правопорушення складені за відсутності захисника, тому їх не слід визнавати належним доказом у справі.
Дослідивши кожен окремий доказ на предмет належності та допустимості, апеляційний суд вважає, що вищевказані твердження є необґрунтованими, оскільки обидва протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 у його присутності та підписані ним особисто, відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, позаяк містять виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказів у справі, оскільки містять інформацію як про подію адміністративного правопорушення, так і про особу, яка його вчинила. При цьому, жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 просив скористатися правовою допомогою адвоката, у матеріалах справи немає.
Водночас, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 діянь, передбачених ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, підтверджуються й іншими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достатніми, у достовірності яких у апеляційного суду сумнівів не виникає, адже зібрані вони відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено.
Поряд з цим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суду першої та апеляційної інстанції не надано.
Твердження апелянта про те, що після затримання прикордонники навмисно винесли ящики з сигаретами та сфотографували ОСОБА_1 , при цьому жодної непокори апелянт прикордоннику не вчиняв, вимогу зупинитись виконав, нікуди не втікав та опору не чинив, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи.
Крім того, ОСОБА_1 не надав дозаків того, що відносно нього був вчинений моральний тиск чи незаконні дії з боку прикордонників, що призвело до підписання вказаних процесуальних документів. Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь - яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 оскаржував нібито незаконні дії працівників прикордонної служби, які склали відносно нього протоколи про адміністративне правопорушення у передбачений законом спосіб.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не ставить під сумніви те, що підписував наявні у справі процесуальні документи саме він, а не інша особа, апеляційний суд вважає безпідставними його твердження про те, що жодних дій, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП він не вчиняв. Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги в цій частині спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.
З огляду на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується належними та достатніми доказами, які досліджені та перевірені апеляційним судом, твердження апелянта про те, що причетності до переміщення тютюнових виробів він не мав, їх через державний кордон не переміщував, поблизу кордону ОСОБА_1 повинен був зустрітись із громадянином ОСОБА_2 , якому планував передати тепловізор, є такими, що не впливають на законність та правильність висновків місцевого суду про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Тому, з огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративних правопорушень, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б спростовували чи впливали на висновки суду першої інстанції апелянтом не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено, що ОСОБА_1 , не з`явившись на розгляд справи, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази в їх підтвердження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 , залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Іван СТАН