Справа № 473/2959/22
Провадження №3/473/1092/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

"14" грудня 2022 р. Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Домарєва Н.В., з участю секретаря судового засідання Козаченко О.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; 11.10.2022 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

- за ч.2 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №092727 від 21.10.2022, ОСОБА_1 21.10.2022 о 23:03 в м. Вознесенську Миколаївської області, по вул. Одеській, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння; освідування проводилось в КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» ВМР через відмову від проходження освідування на місці зупинки транспортного засобу та, згідно висновку №61, встановлено стан алкогольного сп`яніння (освідування проводилось під відеофіксацію, що велась за допомогою автореєстратора YI-реєстратор та планшетного пристрою «Lenovo»).

Посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.130 КУпАП.

В судове засідання, яке неодноразово відкладалось, в т.ч., за клопотаннями захисника, ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив; про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

В судове засідання захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Ліпатов С.В. не з`явився. Надіслав суду клопотання, в якому просить провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки: 1) відеозапис подій не є безперервним, а відтак, є недопустимим; 2) у протоколі формулювання суті правопорушення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП; 3) із матеріалів справи неможливо встановити факт роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції під час складання протоколу його прав та обов`язків, та дотримання порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності із ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.252 КУпАП, суд має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст.6 Конвенції.

Диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є доведеною та підтверджується:

- фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ААБ №092727 від 21.10.2022, який підписаний, зокрема, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №61 від 21.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3);

- відеозаписом, з якого вбачається рух та зупинка транспортного засобу ЗАЗ 1102 під керуванням ОСОБА_1 ; потім в автомобілі співробітників поліції, ОСОБА_1 вказує, що їхав по службі та пробив колесо, «вживав, залишилося з обіду»; продувати алкотестер на стан сп`яніння та місці зупинки відмовився, погодився їхати до лікарні для проходження медичного огляду, який пройшов та склали протокол, письмові пояснення відмовився надавати, протокол підписав (а.с.4);

- копією постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2022, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 6).

Разом з тим, судом враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень, яке не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Так, суд не погоджується з позицією захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки він не є безперервним.

Згідно з приписами п.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.

Як вбачається з диску, наданого працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи, які в сукупності підтверджують обставини справи.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації. Відеозапис є належним та допустимим доказом.

Посилання захисника на те, що у протоколі формулювання суті правопорушення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд не бере до уваги. Суб`єктом складання протоколу на стадії його оформлення зазначено короткий опис діяння порушника суть адміністративного правопорушення, тобто протокол містить обов`язковий реквізит.

Щодо посилання захисника на неможливість встановлення факту роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції під час складання протоколу його прав та обов`язків, суд приймає до уваги, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підписав протокол без зауважень, тобто, своїм підписом засвідчив факт роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Клопотань ОСОБА_1 заявлено не було.

Що стосується посилання захисника на неможливість встановлення дотримання порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, на думку суду, дані доводи не знайшли підтвердження в матеріалах справи, оскільки дослідженими доказами, зокрема, відеозаписом, висновком щодо медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.10.2022, не встановлено порушень дотримання порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, процедура проведена відповідно до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2025.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи із вищевикладеного, суд не погоджується з позицією захисника щодо відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого правопорушення та його характер, дані про особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає доцільним застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді, передбаченому санкцією ч.2 ст.130 КУпАП, стосовно інших осіб, що керують транспортними засобами, а саме у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку із відсутністю в останнього посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 5), та без конфіскації транспортного засобу, оскільки він не є приватною власністю ОСОБА_1 .

Разом з цим, відповідно до ст.401 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст.401, ч.2 ст.130, ст.ст. 283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири) гривень 00 коп., в доход держави (рахунок: UA0014001, отримувач: Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП, в разі несплати штрафу у строк не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яноста шести) гривень 20 коп. (отримувач коштів: Микол.ГУК/тг м.Вознесенськ/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); розрахунковий рахунок: UA0014446; код класифікації доходів бюджету: 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою; призначення платежу: судовий збір за розгляд справи у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області).

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її оголошення.

Суддя Н.В.Домарєва