П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2022 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., за участю захисника правопорушника адвоката Шпуганича В.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №374179 від 11.02.2022 року убачається , що 10.02.2022 року о 23 год. 14 хв. водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, по вул. Гленца в м. Ужгород керував автомобілем марки «BMW 728» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, при цьому від проходження огляду на стан наркотичного сп"яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник правопорушника- адвоката Шпуганича В.П. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.3 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 вину не визнає. В межах встановленого строку він пройшов обстеження у лікаря, яке показало, що а ні в стані алкогольного, ні в стані наркотичного сп`яніння він не перебуває. Окрім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КУпАП. Долучена до матеріалів довідка УПП не є доказом, який підтверджує притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника правопорушника, дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п. 2,4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

У ході розгляду справи судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374179 від 11.02.2022 року, та встановлено, що такий складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, та у даному протоколі зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, що проявилося у відмові останнього, при встановленні у нього працівниками поліції ознак наркотичного сп"яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння після зупинки працівниками поліції транспортного засобу марки «BMW 728» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, який міститься на DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в ході дослідження якого в судовому засіданні встановлено, що на пропозицію патрульного поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 відповів відмовою.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки УПП в Закарпатській області ДПП, ОСОБА_1 протягом року двічі притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до постанов Ужгородського міськрайонного суду від 23.02.2021 року справа № 308/890/21 та від 26.04.2021 року справа № 308/2689/21.

Також судом встановлено, що згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021 року у справі № 308/2689/21 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП за керування автомобілем 22.02.2021 року о 18 год. 58 хв. з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і накладено на нього адміністративне стягнення.

Разом з тим, що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2021 року у справі № 308/890/21, суд констатує, що правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинене 16.01.2021 року, тобто, за межами річного строку визначеного ч.3 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою УПП в Закарпатській області неправильно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, та набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суддя уважає за необхідне дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суддя у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки в судовому засіданні сукупністю зібраних та наданих УПП в Закарпатській області доказів які узгоджуються між собою та доповнюють один одного, підтверджується факт того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, після встановлення у нього працівниками поліції явних ознак наркотичного сп`яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При винесенні постанови, суддею не взято до уваги долучений до матеріалів справи захисником "протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголя та стану сп"яніння" №120 від 11.02.2022 року, оскільки такий не спростовує факт того, що ОСОБА_1 , після встановлення у нього працівниками поліції явних ознак наркотичного сп"яніння від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп"яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя бере до уваги, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю самого правопорушника та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП, у виді шрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 23, 40-1, 130 ч.2, 251, 252, 283-285, 287-294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 496,20 грн. на користь держави.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя: О.А. Придачук