ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2613/22 Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження № 33/807/440/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника адвоката Середи А.А., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Середи А.А. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм у КП «Водоканал», проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 21.06.2022 року о 9 годині 37 хвилин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Космічна, біля б. 140 в м. Запоріжжі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови та координації рухів). ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, в спеціалізованому медичному закладі, у лікаря-нарколога, відмовився, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Середа А.А. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки рух автомобіля на відеозаписі та дії водія до зупинки автомобіля не зафіксовано. При цьому, відеозапис здійснюється на блок-посту, розташованому по вул. Оріхівське шосе, при в`їзді в м. Запоріжжі, що навіть теоретично виключає рух транспортного засобу «ЗАЗ-110206» д.н. НОМЕР_2 , як по вулиці Космічній, так і біля будинку №140, як про це вказано в постанові.

Наголошує, що відеозапис з місця подій розпочинається о 9 годині 28 хвилин, що виключає можливість керування автомобілем о 9 годині 37 хвилина, як вказано у протоколі.

Суд першої інстанції в супереч вимогам закону за власною ініціативою в судове засідання викликав працівника поліції ОСОБА_2 та поклав його покази в основу висновків щодо винуватості особи.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не повинен приймати покази працівника поліції, оскільки він є зацікавленою особою. Покази працівника поліції є неправдивими та не підтверджується змістом відеозапису, доданого до матеріалів справи, що логічно ставить їх під сумнів. Працівник поліції ОСОБА_2 не міг відповісти на запитання захисника, що ставить під сумнів достовірність його показань.

Зазначає, що працівником поліції Бабаком А.Є. не здійснено будь-яких дії, які б вказували на попереднє виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Особі на місці зупинки не було роз`яснення порядку проходження огляду, прав і обов`язків особи, яка притягається до відповідальності.

Апелянт вказує, що працівник поліції під час події не встановив, що у ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 не підлягав огляду на стан сп`яніння.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 двічі надав добровільну згоду проїхати з працівниками поліції на медичний огляд. Але працівник поліції фактично спонукав ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду.

Просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження через те, що повний текст постанови не оголошувався. Копію постанови сторона захисту отримала 2 серпня 2022 року безпосередньо в приміщені суду.

Також просить постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши захисника адвоката Середу А.А., який підтримав апеляційну скаргу та вказав, що ОСОБА_1 від проходження огляду не відмовлявся, працівник поліції спонукав його відмовитися; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки апелянт копію постанови суду від 26 липня 2022 року отримав 2 серпня 2022 року, тобто за 3 дні до закінчення року на апеляційне оскарження.

Зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу правовляддя, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 6 Європейської Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Як передбачено ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд справи та встановлення обґрунтованості будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського суду з людських прав існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеср проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та ін.).

Усталеною практикою Європейського суду з людських прав, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають належним чином бути викладені підстави, на яких вони ґрунтуються (рішення у справі «Морейра Феррейра проти Португалії (№ 2)» [ВП] (Moreira Ferreira v. Portugal (no. 2) [GC], заява № 19867/12, пункт 84, від 11 липня 2017 року). При розгляді питання справедливості кримінального провадження Суд встановлював, зокрема, що, ігноруючи конкретний, відповідний і важливий аргумент обвинуваченого, національні суди не виконують своїх зобов`язань за пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, пункт 280, від 21 квітня 2011 року).

Право на справедливий судовий розгляд може вважатися ефективним, тільки якщо клопотання чи зауваження сторін дійсно «заслухані», тобто належним чином розглянуті судом (рішення у справі «Кармель Суліба проти Мальти» (Carmel Saliba v. Malta), заява № 24221/13, пункт 65, від 29 листопада 2016 року).

За змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені.

Вказані вимоги закону і установленої практики захисту людських прав при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 дотримані не в повній мірі, виходячи з наступного.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №067009 (а.с.1), рапорт працівника поліції (а.с.2), направлення на огляд (а.с.4), відеозапис події (а.с.6).

Разом з тим, місцевий суд, виходячи з постанови, не надав належної оцінки доказом у справі, внаслідок чого помилково визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Апеляційний суд аналізуючи доводи апеляційної скарги та матеріали справи вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

У той же час, з наявного у справі відеозапису встановлено, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 погодився.

У даному випадку поліцейський, отримавши згоду ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння, мав би виконувати вимоги п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України N 1452/735 від 9 листопада 201 року, згідно з яким з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проте, працівник патрульної поліції почав вчиняти дії, направлені на спонукання ОСОБА_1 до відмови від проведення огляду, тобто, до вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане обґрунтовується відеозаписом, який переривається після згоди ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Через деякий час відеофіксування поновлюється, де ОСОБА_1 від пропозиції працівника поліції пройти огляд відмовляється.

Даючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що усі зазначені дії поліцейського, вчинені після того, як ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, не відповідали вимогам закону, оскільки заборонено вливати на особу будь-яким чином.

Правова конструкція норми ст.130 КУпАП передбачає, що відмова від проходження огляду повинна бути добровільна та особа, повинна розуміти наслідки такої відмови.

Тому дії працівника поліції під час події по суті вчиненні виключено з метою спонукання ОСОБА_1 до висловлювання відмови від проходження огляду.

З огляду на конкретні обставини зазначеної справи, є очевидним, що без вказаних дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто, мале місце спонукання та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Наведене, унеможливлює зробити висновок про добровільність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що обґрунтовано послався апелянт в апеляційній скарзі.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку про відсутність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 в даній конкретній ситуації до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин.

Проте, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено рішення суду у разі недоведеності винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому апеляційний суд доходить висновку про закриття провадження в цій частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 вказаного складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Середи А.А. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Середи А.А. задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 333/2613/22