Житомирський апеляційний суд
Справа №289/344/22 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Зозулі Л.К., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого директором ТОВ «Радомишльське овочеве підприємство»,

встановив:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 гривень на користь держави.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , будучи у період з 30.11.2017 по теперішній час депутатом Радомишльської міської ради Житомирської області, який відноситься до підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону несвоєчасно без поважних причин подав декларації особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017, 2018, 2019 роки, чим порушив вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент початку розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що оскільки розгляд даної справи розпочато судом 08.04.2022 року, термін визначений ч.4 ст. 38 КУпАП для накладення стягнення на особу, яка вчинила правопорушення пов`язане з корупцією 01.04.2020 року, скінчився, оскільки минуло більше двох років з дня його вчинення.

Зазначає, що всупереч вимогам закону, суд провів розгляд справи за його відсутності, хоча його участь була обов`язковою та виніс незаконну постанову, наклавши на нього адміністративне стягнення поза граничними строками, визначеними ч.4 ст. 38 КУпАП.

Отже, враховуючи те, що розгляд справи був розпочатий судом після спливу строку накладення адміністративного стягнення, суд мав закрити провадження до початку розгляду по суті у справі про адміністративні правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не встановлюючи обставини вчинення правопорушення та його вини.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП є обов`язковою.

Не звільняє суд від цього обов`язку і подання особою, яка притягається до відповідальності заяви про розгляд справи у його відсутність, оскільки закон жодних виключень не містить і зазначена норма є імперативною.

Суд цих вимог закону при розгляді даної справи не дотримався, оскільки 08 квітня 2022 року розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , що в свою чергу, є істотним порушенням вимог закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Радомишльської міської ради Житомирської області №1 від 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 обрано до складу депутатів вказаної міської ради.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 являючись особою, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування подав декларацію за формою, що визначена Національним агентством за 2017 рік лише 12.12.2021 о 17 год. 59 хв., за 2018 рік 12.12.2021 о 18 год. 14 хв., за 2019 рік - 12.12.2021 о 18 год. 32 хв. Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 від 22.12.2021 вбачається, що вказані декларації подано ним несвоєчасно у зв`язку із недосконалим знанням законодавства.

Допитаний судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував того факту, що вказані декларації подано ним несвоєчасно у зв`язку із недосконалим знанням законодавства, що також свідчить про наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Окрім того, для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації, а саме до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність при цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначене свідчить про те, що вказане адміністративне правопорушення є закінченим після того, як суб`єкт декларування не виконає вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та не подасть декларацію до 00 годин 00 хвилин 31 березня.

Отже часом вчинення адміністративного правопорушення щодо несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 за протоколом № 52 від 28.01.2022 року за 2017 рік є 01.04.2018 року, за протоколом №53 від 28.01.2022 рокує 01.04.2019 року, за протоколом № 54 від 28.01.2022 року за 2019 рік є 01.04.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, в редакції яка була чинною на момент вчинення адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже, на час розгляду справи в суді першої інстанції, станом на 08.04.2022 року спливли строки, передбачені ч.3 ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, часом вчинення яких є 01.04.2018 року, 01.04.2019 року, 01.04.2020 року, оскільки з часу їх вчинення пройшло більше двох років.

Крім того, на час розгляду справи судом першої інстанції, також і сплив трьох місячний строк застосування стягнення, оскільки з дня його виявлення, яким у даному випадку слід вважати дату 04.01.2022 року (направлення матеріалів прокурору для погодження проекту протоколу про адміністративне правопорушення) до моменту винесення постанови судом пройшло більше трьох місяців.

Оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився, то провадження у об`єднаній справі за протоколами № 52, №53, №54 від 28.01.2022 року підлягає закриттю, а застосування адміністративних стягнень до ОСОБА_1 неможливим.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що суд не вправі встановлювати чи наявний склад правопорушення в його діях, апеляційний суд вважає хибними, оскільки постановляючи рішення про закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, яка є нереабілітуючою обставиною, суд зобов`язаний встановити чи було вчинено правопорушення та чи винен він у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук