ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 Справа №607/17040/22

Провадження № 3/607/8024/2022

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №388373, громадянин ОСОБА_1 19 жовтня 2022 року о 19 год. 10 хв. по вул. Стуса, 9 в м. Пустомити Львівської області керуючи транспортним засобом DAF 95 XF 430 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце події залишив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Захисник адвокат Вєтров Д.А. в судовому засіданні вказав, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не визнає, посилаючись на наступне. Так, вказує, що 19 жовтня 2022 року близько 19.10 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAF в м. Пустомити Львівської області, заїхав на територію складу для завантаження рулонів паперу. Після завантаження виїжджаючи із складу, як йому сказали працівники поліції, пошкодив секцію металевого паркану. Момент наїзду на перешкоду ОСОБА_1 не відчув, оскільки була темна пора доби та йшов дощ, тому останній поїхав по раніше запланованому маршруті. Про факт ДТП ОСОБА_1 дізнався лише від свого керівника, якому подзвонили працівники складу. За таких обставин, вважає, що в діях ОСОБА_1 був відсутній умисел на залишення місця ДТП, у зв`язку з чим провадження відносно нього підлягає закриттю.

Суд, заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п. 2.10 (а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

В якості доказів, на підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу серії ААД №388373 долучено:

- схему місця ДТП, яка сталася 19 жовтня 2022 року о 19.10 год. в м. Пустомити по вул. Стуса, 9;

-письмові пояснення ОСОБА_3 від 20 жовтня 2022 року та ОСОБА_1 від 18 листопада 2022 року;

-рапорт поліцейського В (С)РПП ВП №3 Львівського РУП №2 ГУНП в Львівській області від 20 жовтня 2022 року та рапорт ст. інспектора СРПП ВП №№ Львівського РУП №2 ГУНП в Львівській області Лимич М. від 25 жовтня 2022 року;

-протокол огляду транспортного засобу від 18 листопада 2022 року, за результатами якого в транспортному засобі DAF 95 XF 430 д.н.з. НОМЕР_1 виявлено незначні потертості по всьому кузову;

-копію протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП серії ААД №388372 від 18 листопада 2022 року;

-відеозапис із камери зовнішнього спостереження та фотоматеріали.

Вказані докази не спростовують пояснення захисника адвоката Вєтрова Д.А. та не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 умислу на залишення місця ДТП.

Із досліджених доказів, беручи до уваги вечірній час вчинення ДТП, погодні умови, характер пошкоджень транспортного засобу та металічної секції, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 міг не бачити, що був учасником дорожньо-транспортної пригоди 19 жовтня 2022 року, оскільки не відчув удару, у зв`язку з чим він не порушив п. 2.10 (а) ПДР, про що йдеться у протоколі серії ААД №388373.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст. 6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122-4, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

CуддяЛ. В. Делікатна