Дата документу Справа № 333/3186/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3186/18 Головуючий в 1 інст. Наумова І.Й.
Провадження №33/807/311/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , адвоката Сніжка В.І. розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сніжка В.І. на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2018 р., якою провадження відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП закрито з підстав передбачених ст. 38, 247 КУпАП.

Згідно з оскаржуваною постановою, 21.05.2018 року о 15 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, яке сталось на перехресті вул.. Дніпровська-вул. Жуковська в м. Запоріжжі, до приїзду працівників поліції самовільно перемістив транспортний засіб та предмети, які мають причетність до дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10.в Правил дорожнього руху України, за що передбачена ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Сніжко В.І. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_1 заперечує свою участь у судовому засіданні 27.08.2018 року та надання ним будь-яких пояснень, оскільки взагалі про існування справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, він дізнався лише з матеріалів цивільної справи № 333/7880/21 за позовною заявою ПАТ "СК "Арсенал страхування" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. При цьому, жодних підтверджень про участь ОСОБА_1 у судовому засіданні та про належне повідомлення його про дату та час судового засідання до матеріалів справи не долучено. Щодо обставин події ОСОБА_1 вказує, що він нікуди не поїхав, а знаходився на місці пригоди, не мав наміру переховуватися з метою уникнення відповідальності, отже в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Просить постанову суду скасувати, винести нову постанову якою ОСОБА_1 визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та адвоката Сніжка В.І. на підтримку доводів та вимог апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що таких вимог закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 дотримано не було, оскільки судом не в повній мірі з`ясовані фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним у справі доказам, здійснений висновок не відповідає фактичним обставинам по справі .

Як вбачається із відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 077732 від 13.06.2018 р. та постанови суду, 21.05.2018 року о 15 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, яке сталось на перехресті вул. Дніпровська-вул. Жуковська в м. Запоріжжі, до приїзду працівників поліції самовільно перемістив транспортний засіб та предмети, які мають причетність до дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 в Правил дорожнього руху України, за що передбачена ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність.

В оскаржуваній постанові суд дійшов висновку про недотримання ОСОБА_1 пункту 2.10 в «Правил дорожнього руху України» та визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. При цьому, провадження у справі закрив з підстав передбачених ст. 38, 247 КУпАП, що є нереабілітуючою обставиною.

Проте, на думку апеляційного суду, такі висновки, викладені у постанові, з`ясовано не повно та неправильно встановлено фактичні обставини справи.

Так, статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Зазначена стаття передбачає настання адміністративної відповідальності в разі настання дорожньо-транспортної пригоди та залишення її учасниками місця пригоди.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає прямий умисел.

У судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 21.05.2018 р. за його участю дійсно відбулося ДТП. Він та чоловік потерпілої - ОСОБА_2 викликали швидку допомогу, постраждалу забрали до медичної установи, а він та ОСОБА_2 , щоб не заважати транспорту на дорозі, яка мала трамвайну колію, від`їхали поодаль на своїх транспортних засобах, але не покидали місця події до приїзду працівників поліції, а в подальшому проїхали до відділення поліції, де надали письмові пояснення.

Дані пояснення ОСОБА_1 повністю відповідають письмовим поясненням ОСОБА_2 , наявними в матеріалах справи (а.с.12) та узгоджуються із письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с.14). Ці пояснення надавалися на ім`я начальника Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Отже, пояснення ОСОБА_1 , надані під час апеляційного розгляду є відповідними первісним письмовим поясненням даного водія та іншого учасника дорожнього-транспортної пригоди, що виключає сумніви у їх правдивості.

Більш того у протоколі огляду місця ДТП від 21.05.2018 р. зазначено про вилучення з місця пригоди, зокрема транспортного засобу Шевроле, який належить ОСОБА_1 , що також підтверджено відповіддю слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області В.В. Ярового і додатково свідчить на користь доводів апелянта (а.с.7).

Отже, встановлені обставини не надають об`єктивних підстав для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 прямого умислу на залишення місця ДТП.

Тому апеляційний суд вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що водій ОСОБА_1 , усвідомлюючи вчинення ним порушення правил дорожнього руху, умисно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що і становило б відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

При цьому, не суттєве переміщення транспортного засобу з метою недопущення перекриття дорожнього руху, без наявності прямого умислу на залишення місця ДТП, не утворює адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Відтак суд першої інстанції прийняв необґрунтоване рішення за відсутності будь-яких доказів чи об`єктивних даних, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки належним чином не з`ясував фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, апеляційний суд вважає, що виходячи із сформульованого у протоколі та постанові суду змісту та суті правопорушення, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП за обставин, зазначених в протоколі.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження з обставинами, викладеними у постанові, що за вже встановлених порушень, суттєво не впливає на висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, постанова Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 року підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Сніжка В.І. задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 серпня 2018 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП скасувати.

Постановити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник