ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/3995/21 Номер провадження 33/814/449/22Головуючий у 1-й інстанції Губська Я.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Категорія: частина перша статті 483 Митного кодексу України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

судді Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бражнікова Григорія Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 483 Митного кодексу України

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туркменістану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 , видана органом 6301,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туркменістану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 , видана органом 6301, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 37269,13 грн; на підставі частини другої статті 541 МК України стягнуто вартість транспортного засобу автомобіля марки «Renault Laguna», реєстр, знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , у розмірі 37269,13 грн; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 в зоні діяльності Слобожанської митниці Держмитслужби на митну територію України з метою особистого користування в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» було ввезено автомобіль марки «Renault Laguna», реєстр, знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , країна реєстрації Польща. Для митного контролю та оформлення транспортного засобу в якості підстави для його переміщення через митний кордон України ОСОБА_2 , зокрема, надав довіреність на право користування зазначеним автомобілем від 02 вересня 2018 року, засвідчену підписом і печаткою нотаріуса ОСОБА_3 (Польща). З метою перевірки достовірності інформації, зазначеної в документах, поданих ОСОБА_1 для митного оформлення автомобіля, Слобожанською митницею Держмитслужби було направлено відповідний запит до нотаріуса, від якого 22 жовтня 2020 року було отримано відповідь, в якій останній повідомив, що довіреність від 02 вересня 2018 року є підробленою. Отже, під час митного контролю та оформлення транспортного засобу «Renault Laguna», реєстр, знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , ОСОБА_2 надав митному органу підроблені документи за для переміщення автомобіля через митний кордон України.

Своїми діями ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 483 МК України.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою Київського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності оскаржив її в апеляційному порядку. Вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість та незаконність оскаржуваного судового рішення, прохав скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України.

В апеляційній скарзі зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що саме ОСОБА_2 здійснив підроблення даних документів, або знав, що документ, який він використовує, є підробленим та мав умисел приховувати товар від митного контролю. Натомість ОСОБА_2 більше двох років користувався даним документом, в тому числі, і при перетині митного контролю нічого не приховуючи.

Крім того, вказано, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була присутня під час складання даної довіреності.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового засідання.

Мотиви суду

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У силу вимог статті 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог статей 278, 280 КУпАП, статті 489 МК України суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за який законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, адміністративне правопорушення складається з об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил враховуються ознаки складу правопорушення, які мають узгоджуватись з диспозицією статті, до відповідальності за якою притягується особа. В іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 483 МК України є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Згідно роз`яснень, які викладені у частинах 2, 3 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03 червня 2005 року підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

При цьому підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Також відповідно до роз`яснень, наведених у зазначеній вище постанові, порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена статтею 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що як підставу для переміщення автомобіля марки «Renault Laguna», реєстр. знак НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , через митний кордон України, ОСОБА_2 надав довіреність на право водіння зазначеним автомобілем від 02 вересня 2018 року реєстр. номер НОМЕР_4 , засвідчену підписом і печаткою нотаріуса ОСОБА_3 (Польща), яка згідно відповіді нотаріуса є підробленою.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України, суд першої інстанції послався на сукупність доказів: протокол про порушення митних правил № 0081/80700/21 від 04 лютого 2021 року (а.с. 06-10); доповідна записка заступника начальника ВАР УПМПтаК Борисенка В. №7.14-20-05/171 від 09 лютого 2021 року (а.с. 03-05); довіреність на водіння автомобіля від 02 вересня 2018 року, посвідчена підписом та печаткою нотаріуса ОСОБА_3 (а.с. 14-15).

Досліджуючи в сукупності матеріали даної справи суд апеляційної інстанції вбачає, що вони не містять в собі будь-яких відомостей щодо встановлення обставин, які свідчать про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності було відомо до та під час перетину митного кордону, що довіреність має вади або підроблена. Крім того, про необізнаність ОСОБА_1 про підроблення даної довіреності вказано і в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд вважає, що для об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, працівники митниці повинні були звернутись до того, хто видав цю довіреність, а саме власника майна, який безпосередньо займався питаннями її оформлення та безпосередньо мав відношення до зазначення в ній достовірних відомостей, зокрема, оформлення її у порядку, передбаченому законом. Водночас, довіреність є одностороннім правочином та її видача не вимагає згоди представника.

Аналізуючи суб`єктивну сторону діяння ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що останній не був зобов`язаний передбачати можливість того, що йому буде надано підроблену довіреність на право водіння транспортним засобом і не міг цього передбачити. Водночас, матеріали справи не містять доказів, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності приймала участь в оформленні довіреності. Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що останній вчинив всі необхідні дії для додержання митних правил щодо переміщення транспортного засобу через митний кордон України, подавши митному органу, передбачений законом та нормативно-правовими актами пакет документів.

Отже, вищезазначене свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язкова ознака адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України.

Висновок суду

Відповідно до статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини, а відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Більш того, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до пункту 1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у передбаченому частиною першою статті 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, у зв`язку з чим, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга - задоволенню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП: за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 527-530 Митного кодексу України, статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бражнікова Григорія Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 Митного кодексу України - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Пікуль