Провадження № 3/161/4461/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 08 грудня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., за участі за участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Каліщука В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

14 жовтня 2022 року з відділення поліції № 3 Луцького районного Управління поліції ГУНП у Волинській області до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 061262 від 07 жовтня 2022 року вбачається, що водій ОСОБА_1 , 07.10.2022 року, о 17:09 год в с. Горзвин Луцького району, вул. Кондзелевича, керував транспортним засобом «Audi 100» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу газоноаналізатору «Алкофор505».

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Вказував, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував. Він мав зустріти дружину з внучкою з автобуса, тому приїхав завчасно та припаркував автомобіль біля магазину. В подальшому, зустрів сусіда, та поки чекав дружину випив пляшку пива, керувати автомобілем не мав наміру, адже за кермо мала сісти дружина.Поки він сидів в автомобілі підїхали поліцейські та коли він до них вийшов, на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вказував, що подав письмові заперечення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та просить їх взяти до уваги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Каліщука В.А., покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 Правил дорожнього руху).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд звертає увагу на таке.

Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП, зокрема, є водії транспортних засобів, які знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, даний факт фіксується у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Надаючи правову оцінку доводам захисника ОСОБА_1 адвоката Каліщука В. про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків; порушення принципу безперервності відеозйомки, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 р. № 13-рп/2000 зазначив, що положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», в аспекті конституційного звернення громадянина треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно абз. 4 п. 2 Р. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі Інструкція № 1395), під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2022 р. серії ААД18 № 061262, у протоколі міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Суд зауважує, що під час безпосереднього розгляду справи про адміністративне правопорушення у судовому засіданні судом було роз`яснено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його права, та з`ясовано зрозумілість їх змісту. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 забезпечив свій захист уповноваженим захисником.

Правом заявлення клопотань ОСОБА_1 скористався на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення, заявивши клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, долучення доказів, відкладення розгляду справи.

Водночас, зазнаючи про те, що права поліцейським йому роз`яснені не були, ОСОБА_1 не вказав під час судового розгляду на причинно-наслідковий зв`язок цих обставин з неможливістю реалізації своїх прав, зокрема, якими саме правами він через необізнаність не зміг скористатися під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене, суд відхиляє доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про недопустимість протоколу в якості доказу з підстави відсутності доказів роз`яснення особі прав.

Відповідно до п. 5 Р. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 (далі Інструкція № 1026), включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За положеннями ч. 2 п. 6 Р. ІІ Інструкції № 1026 у разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Відповідно до Р. ІІІ Інструкції № 1026 відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Твердження про те, що відеозапис поліцейськими був наданий до суду не в повному обсязі в якості підстави для визнання його недопустимим доказом судом відхиляються, оскільки відсутність безперервного відеозапису обставин вчинення правопорушення жодним чином не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній та його захисник не довели, що події чи обставини, які відбувались поза відеозаписом спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

В той же час, дотримання поліцейським вимог Інструкції № 1026 в частині визначення вірного моменту включення портативного відеореєстратора (з початку спілкування з особою чи з моменту пропозиції пройти огляд) на правильність вирішення справи впливу не має, з огляду на те, що у відповідності до п. п. 1 п. 2 Р. І Інструкції № 1026 застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

На думку суду, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 266 КУпАП, п.п. 1,2 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 07.11.2015 № 1395 , водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного. Наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 (далі-Порядок).

Згідно п. 2, п. 3 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція).

Згідно п.п.2,3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч.2,3 ст. 266 КУпАП, п. 6, п. 7 Порядку,водій транспортного засобу,що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив не згоду з його результатами,направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Так,як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, поліцейський автомобіль під`їхав до автомобіля ОСОБА_1 , який стояв на узбіччі дороги. з відео вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія, поліцейський перевіривши страховий поліс, запитав звідки він приїхав, на що ОСОБА_1 відповів, що проживає у цьому селі і показав рухом руки звідки приїхав, також поліцейський запитав, чи вживав він алькоголні напої, на що була дана відповідь «ні», поліцейський запропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився.

Показання свідків: дружини ОСОБА_1 ,- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд оцінює критично, виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_4 вказував, що в проміжку часу від.15:00 год до 16:00 год .побачив свого сусіда ОСОБА_6 , який виїзжджав з повороту на автомобілі Audi та оскільки йому потрібно було до магазину,який знаходиться неподалік, попросив його підвезти. Під час їхньої поїзди, ОСОБА_7 повідомив, що їде за дружиною з онукою,які мають приїхати автобусом з ОСОБА_8 . Під час поїздки разом з ОСОБА_9 він не бачив ознак алкогольного сп`ніння останнього, на його переконання він був тверезий. Приїхавши до магазину, ОСОБА_7 припарку вав автомобіль та вони зайшли до магазину, де ОСОБА_7 купив хліб і вийшов, а він трохи пізніше. Автомобіль ОСОБА_6 так і стояв, проте ОСОБА_10 у ньому не було. В подальшому він пішов додому та інших обставин повідомити не може.

Свідок ОСОБА_5 надаючи пояснення вказував, що його сусід ОСОБА_11 приїхав до нього щоб він подивився на газову плитку, бо йому не подобається як вона працює, в подальшому йому стало відомо, що він приїхав зустріти дружину з внучкою з автобуса, та оскільки ще до її приїзду був час, вони випили 0,5 л пива. Після дзвінка дружини ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля, а він зайшов до іншого сусіда, з яким вони перебували на дворі. В подальшому побачили поліцейській автомобіль, який під`їхав до автомобіля ОСОБА_12 . Розмови їхньої не чув, однак бачив, що ОСОБА_7 відкривав багажник, ходив біля автомобіля, який стояв нерухомо. Та він навіть із полегшенням зітхнув,коли усвідомив, що ОСОБА_10 ще не встиг почати рух, лише встиг підійти до автомобіля,адже він випив пива.

ОСОБА_3 в судовому завідуванні вказувала, що чоловік мав зустріти її з автобуса, а в подальшому їхати на автомобілі мала саме вона, однак в ході розгляду справи встановлено та не заперечувалось останньою, що в неї немає посвідчення водія.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що він не керував транспортним засобом, після того, як випив пиво, судом оцінюються критично. Суд враховує, що така версія події вперше зазначена стороною захисту вже на час перебування справи в провадженні суду, але жодного разу не вказувалась ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. А тому, є підстави вважати, що, обравши такий спосіб захисту, ОСОБА_1 бажає уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З відеозапису встановлено, що ті обставини,які повідомили свідки, та ОСОБА_1 в судовому засіданні, що за кермом мала їхати дружина поліцейським не повідомив, натомість не заперечував щодо провдення огляду на стан сп`яніння.

На думку суду покази свідків є нелогічними та непослідовними, так зокрема показання дружини щодо наміру керувати транспортним засобом, не маючи посвідчення водія.

Недотримання, на думку правопорушника та його захисника співробітниками поліції Інструкції, нівелюється, на думку суду, характером вчиненого правопорушення та його можливими наслідками, суспільна значимість відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є вагомою.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, встановлені ст. 256 КУпАП, не містять вимоги про зазначення у протоколі технічних засобів.

Крім того, у розділі 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 р. № 1376, вказується чітка послідовність та реквізити необхідні для заповнення спеціального бланку протоколу. Графи для зазначення відомостей про технічні засоби вказана Інструкція не передбачає.

Відтак, не зазначення в графі «до протоколу додаються» - «матеріали справи, диск» не є порушенням вимог чинного законодавства.

Такі доводи сторони захисту суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності та як застосування надмірного формалізму, що може призвести до необ`єктивного та несправедливого розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ААД № 061262 від 07 жовтня 2022 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківкою аналізу на стан сп`яніння приладу «Алкофор 505»,з якого вбачається, що 07.10.2022 року, о 17:13 год ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат склав 0,316 %, відеозаписом з місця вчинення правопорушення.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимогу підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху. Результати вказаного огляду оформлені відповідним актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та в порядку передбаченому ч.2 ст.266 КУпАП зафіксовано на відеоореєстратор поліцейського.

Даючи оцінку вказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 наявні порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.9а ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.

Суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вказав: випив 0,5 пива, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 ставив під сумнів несправність технічного приладу, яким проводився огляд на стан сп`яніння.

Аналізуючи досліджені докази у сукупності у суду немає об`єктивних сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і повинен нести передбачену законом відповідальність.

Приймаючи дане рішення суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» та у рішенні «Авшар проти Туреччини». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, відеозаписом з боді камер поліцейських.

Вказані докази оцінені судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та справедливістю.

За таких обставин, суд вважає доведеним порушення водієм пункту 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, приймаючи до уваги дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також судом встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 20 жовтня 2020 року, а тому звільняється від сплати судового збору на підставі до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

(Реквізити сплати: рахунок отримувача: UA0003001; назва отримувача коштів: ГУК у Волинській області/Волинська область/21081300; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банка отримувача (МФО) 899998).

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 ча підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк