Провадження № 33/801/984/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисника адвоката Когутницького В. М.

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 285307 від 28 вересня 2022 року, складеного о 12:30 год, водій ОСОБА_1 28 вересня 2022 року об 11:30 год в м. Вінниці по вул. Київській, 51 керував транспортним засобом Geely, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння, згідно установленого законом порядку водій відмовився на місці зупинки під час безперервної відеофіксації, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2022 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а саме відмовляючи у задоволенні клопотання про ознайомлення з диском відеозапису, суд в постанові умисно приховав телефонну розмову поліцейського з невідомою особою, яка свідчить про виконання поліцейськими «замовлення» на його зупинку та усі подальші дії. Наведене свідчить, що судом не враховано практику ЄСПЛ, а саме доктрину «плодів отруєного дерева» із визнанням усіх подальших дій (після зупинки) незаконними та закриттям адміністративної справи. В матеріалах справи (відеозапис, письмові пояснення) зафіксовано: «я не відмовляюсь, дайте час визначитись». Крім того, він за порадою батька відразу поїхав у КНП «Соціотерапія» і пройшов огляд, результатом якого є відсутність будь-якого сп`яніння. Суд не застосував п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 та положення ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу не пропонувалось пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів, а тому такий огляд є недійсним. Зазначає, що його направлення на огляд в КП «Соціотерапія» містить недоліки, оскільки було датоване 22 вересня 2022 року, тобто за 6 (шість) днів до зупинки, та неправильно зазначено, що 22 вересня 2022 року його було доставлено у заклад охорони здоров`я, оскільки його ніхто не доставляв. Вважає, що суд допустив порушення ст. 13 Конвенції, оскільки працівники поліції не роз`яснили йому право на захист, право мати захисника, який міг допомогти йому визначитись проходити огляд чи ні.

В судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Когутницький В. М. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Когутницького В. М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі відеозапис події, який тривав дві години: з 11:32 год до 13.25 год, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підпункт «а» пункту 2.9 ПДР України забороняє керувати транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 285307 від 28 вересня 2022 року, складеного о 12:30 год, водій ОСОБА_1 28 вересня 2022 року об 11:30 год в м. Вінниці по вул. Київській, 51, керував транспортним засобом Geely, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння, згідно установленого законом порядку водій відмовився на місці зупинки під час безперервної відеофіксації (а. с. 2).

За змістом частин першої другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною третьою цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 7 та 8 розділу ІІІ цієї Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

З огляду на викладене, враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд Європейський Суд з прав людини застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Водночас, Європейський Суд з прав людини виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то і отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними, прикладом чого є Постанова Європейського Суду з прав людини у справі «Хан проти Сполученого Королівства» від 12 травня 2000 року.

Разом з тим, посилаючись в апеляційній скарзі на концепцію «плодів отруєного дерева», ОСОБА_1 посилається на факт розмови поліцейського, вказуючи що працівники поліції виконували «замовлення» на його зупинку.

Із дослідженого відеозапису випливає те, що працівники поліції дійсно отримали якесь повідомлення стосовно транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , однак правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є неспроможними, враховуючи факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку. Більше того, зі змісту рапорту інспектора роти № 1 взводу № 2 УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта Ворніка В. П. вбачається, що транспортний засіб GEELY д.н.з. НОМЕР_1 зупинено за порушення ПДР, а саме: водій під час руху, не користувався засобами пасивної безпеки, чим порушив п. 2.3В ПДР України ( а. с. 6).

Враховуючи доводи апеляційної скарги, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.5 ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а своєю процесуальною поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду і не створювати перешкоди для проведення такого огляду, висуваючи безпідставні умови, які значно ускладнюють або взагалі унеможливлюють проведення такого огляду.

Згода водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння під умовою виконання працівниками поліції непередбачених законом вимог, повинна розглядатися судом як фактична відмова від проходження такого огляду.

Тому доводи правопорушника про те, що на відеозаписі зафіксовано, що він не відмовлявся, а просто просив час визначитись з своїми діями, не узгоджуються з чинним законодавством, судовою практикою та фактичними обставинами події. Апеляційний суд при оцінці відеозапису звертає увагу на те, що працівники поліції з моменту зупинки транспортного засобу та вимоги пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, на прохання ОСОБА_1 понад пів години чекали приїзду батька ОСОБА_1 ; неодноразово роз`яснювали йому наслідки відмови від проходження огляду; ОСОБА_1 навідріз відмовлявся від проходження огляду допоки не приїде батько, та наполягав щоб усі матеріали складалися виключно в його присутності; на часовій відмітці 42 хв 29 сек відео з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомив «Я не хочу їхати»; на часовій відмітці 49 хв 15 сек відео з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомив «Я ще не визначився з варіантом своїх дій».

Тобто, на відео чітко та неодноразово поліцейським акцентовано увагу (відеофіксація велася безперервно на протязі двох годин, з моменту зупинки транспортного засобу: розпочалася об 11:32 год закінчилася о 13.25 год) на те, що особа у встановлений законом порядок повинна на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, а неоднозначна (суперечлива) поведінка ОСОБА_1 , як і встановлення ним додаткових умов проходження такого огляду, розглядаються як пасивна відмова правопорушника від огляду.

Пунктом 12 Глави 2 Інструкції № 1452/735 передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 7 глави 3 Інструкції №1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Висновок про стан наркотичного сп`яніння вправі надати лише відповідний заклад охорони здоров`я і огляд водія на стан наркотичного сп`яніння може бути проведений лише у такому закладі охорони здоров`я, а працівник поліції не наділений такими повноваженнями, визначати стан наркотичного сп`яніння. У протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський вправі і зобов`язаний зазначити лише візуальні ознаки сп`яніння, якщо у нього є підстави вважати що водій такі ознаки має. Також працівник поліції зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, незалежно від того, чи визнає водій, чи заперечує своє перебування у стані сп`яніння, що було виконано поліцейським по даній справі. І факт відмови водія від проходження огляду у закладі охорони здоров`я поліцейським оформлено відповідно до встановленого порядку.

Крім того, ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності не за перебування у стані сп`яніння, зокрема наркотичного сп`яніння, а за відмову на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на такий стан сп`яніння. Законом не передбачено поважних чи неповажних причин відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначеним спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що суд не застосував п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 та положення ст. 266 КУпАП, оскільки поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу не пропонувалось пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів.

За змістом статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З системного аналізу законодавства випливає, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду, у тому числі і в порядку самозвернення, проводиться в присутності поліцейського.

З наявних в матеріалах справи сертифіката про проходження профілактичного огляду 2 серія РРУ № 097421, виданого КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» 13 жовтня 2022 року та довідки КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» № 2200 від 28 вересня 2021 року вбачається, що огляд проводився без присутності поліцейського, тобто з порушенням визначеного законом порядку (а. с. 22-23).

Також, враховується і той факт, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 285307, ОСОБА_1 правопорушення вчинене 28 вересня 2022 року об 11 год. 30 хв. Відповідно до довідки КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» № 2200 від 28 вересня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 тверезий, аналіз сечі на мультитест негативний, однак дата і точний час огляду 28 вересня 2022 року о 14:40 год., що є пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для огляду на стан сп`яніння.

Тому, проведений КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» 28 вересня 2022 року огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може бути належним доказом, та жодним чином не спростовує факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Фактично необхідності проходити огляд на стан сп`яніння в порядку самозвернення в ОСОБА_1 не було, оскільки в даному випадку протокол складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в такому стані, що є окремим складом правопорушення.

Доводи апеляційної скарги в тому, що направлення ОСОБА_1 на огляд в КП «Соціотерапія» містить недоліки, оскільки було датоване 22 вересня 2022 року, тобто за 6 (шість) днів до зупинки, та неправильно зазначено, що 22 вересня 2022 року його було доставлено у заклад охорони здоров`я, не є тим порушенням за наявності якого постанова суду підлягає до скасування, оскільки це розцінюється як технічна описка, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме 28 вересня 2022 року, як це вбачається з відеозапису нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського. Призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська