Справа 362/3948/22
Провадження 3/362/2128/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича Олега Васильовича розглянув справу про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 156 КУпАП і

встановив:

Згідно з протоколом від 08 вересня 222 року серії ВАБ № 869114 08 вересня 2022 року о 15:10 ОСОБА_1 , будучи продавцем магазину ФОП « ОСОБА_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала продаж тютюнових виробів без марок акцизного збору, чим порушила ЗУ «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, солодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 156 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Устенко І.О. заперечив даний факт, надав пояснення, відповідно до яких, в матеріалах справи відсутні докази вчинення даного правопорушення, а саме торгівлі тютюновими виробами, просив закрити провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи та надані пояснення, суд виходить з такого.

Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Так, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 156 КУпАП, а саме за роздрібну або оптову торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення містить суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, сформульованого поліцейським, а не докази на підтвердження фактів. Жоден із доданих до протоколу матеріалів не дає можливості пересвідчитись у тому, що ОСОБА_1 здійснювала продаж тютюнових виробів.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно зі статтею 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з вимогами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, суд констатує, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 156 КУпАП, за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 156 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Попович