П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №445688, складеним 08.11.2022р. старшим дільничним офіцером поліції ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Шевченко В.В., 08.11.2022р. об 08.15год. ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював продаж спиртних напоїв на розлив, а саме горілки, без наявності ліцензії на здійснення відповідної торгівлі та державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим порушив ст.58 Господарського кодексу, ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

На підставі ст.268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначеної особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звинувачується у в тому, що здійснював продаж спиртних напоїв на розлив без наявності ліцензії на здійснення відповідної торгівлі та державної реєстрації як суб`єкта господарювання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КупАП.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до п.7 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності у них ліцензій.

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм права, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, є окремими складами адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки вони мають різні ознаки об`єктивної сторони та суб`єкту.

Так, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання полягає у діяльності з виготовлення, реалізації продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, особою, яка не зареєстрована у встановленому законом порядку суб`єктом господарювання.

В той же час, провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, полягає у здійсненні такої діяльності особою, яка зареєстрована у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання.

Незважаючи на те, що адміністративна відповідальність за вказані правопорушення передбачена однією статею КУпАП (ч.1 ст.164), особа не може бути піддана адміністративної відповідальності одночасно і за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Вказані склади, на думку суду, є взаємовиключними.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що в порушення вищевказаних вимог в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення викладена нечітко, не у відповідності до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, без зазначення основних ознак об`єктивної сторони.

При цьому, за змістом протоколу ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні двох різних, взаємовиключних за складом правопорушень, що є недопустимим.

Крім того, вказуючи на здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з продажу алкогольних напоїв без державної реєстрації як суб`єкт господарювання, поліцейський не додав жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність державної реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання, у зв`язку з чим незрозумілим є на підставі чого поліцейський прийшов до переконання про наявність в її діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що в зазначений в ньому день, час, місці ОСОБА_1 дійсно здійснював торгівлю алкогольними напоями, враховуючи при цьому, що торгівля це процес обміну товарів на гроші з метою задоволення потреб споживача та отримання прибутку і вона підпадає під ознаки господарської діяльності у випадку її здійснення особою самостійно, систематично (два і більше разів), на власний ризик і з метою отримання прибутку. Торгівля може бути оптовою чи роздрібною.

Сам по собі факт виявлення в зазначених приміщеннях алкогольних напоїв не свідчить про здійснення торгівлі ними.

Додані до протоколу фотознімки суд вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не містять жодних відомостей про дату, час місце та суть правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 . Зроблені на них від руки посвідчувальні написи про час та місце події ніким не засвідчені. Ким саме та із застосуванням яких технічних засобів зроблені фотознімки не зазначено. Відомості про застосування будь-яких технічних засобів під час виявлення факту правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому взагалі відсутні. Протокол огляду місця події до протоколу не долучений.

Письмові пояснення ОСОБА_1 , за змістом яких він визнає свою винуватість у зазначеному правопорушенні, суд вважає недопустимим та неналежним доказом, оскільки факт визнання особою вини у вчиненні правопорушення не звільняє особу, яка виявила факт правопорушення, від доведення правомірності притягнення особи до відповідальності і відповідно не може бути достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд не приймає як належний та допустимий доказ у цій справі письмові пояснення ОСОБА_2 , за змістом яких він 08.11.2022р. об 08.15год придбав в кіоску по вул.Лахтінській у чоловіка на ім`я ОСОБА_3 алкоголь (горілку) і в цей час до кіоску зайшли працівники поліції, які притягли ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Вказані пояснення не підтверджуються сукупністю інших належних та допустимих доказів, зокрема, протоколом огляду місця події та виявленням і вилученням спиртних напоїв, грошових коштів, інших речей та предметів.

При цьому, до протоколу додано копію листка реєстрації у відділі поліції повідомлення зі служби 102 про порушення правил торгівлі, за змістом якого піший патруль в складі дільничного ОСОБА_4 повідомляє, що в кіоску за адресою: м.Запоріжжя, вул.Лахтінська, б.10-б, торгують алкогольними напоями без ліцензії. Заявником зазначений працівник поліції Смайлов.

Однак, жодних документів, складених вказаними працівниками поліції щодо виявлення та фіксування адміністративного правопорушення, до справи не додано.

Таким чином, поліцейським суду не надані належні, допустимі та достовірні докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, тобто самостійної, за власною ініціативи, систематичної, з метою отримання прибутку діяльності з продажу алкогольних напоїв, не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку як суб`єкт господарювання.

Також суд виходить з того, що за протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, що відповідно виключає належність його до суб`єкту адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, за фактом провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Відомості про належність приміщення, яке є місцем події, до торгівельного та певним суб`єктам господарювання, відсутність у такого суб`єкта господарювання ліцензії на здійснення оптової чи роздрібної торгівлі алкогольними напоями в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.7,245,252,280 КУпАП, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, належність його до суб`єкту цього правопорушення, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.7,9,ч.1 ст.164,245,247,251,252,256,268,280,283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова

19.12.2022