КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Київ

Справа 753/770/22

Апеляційне провадження № 33/824/1482/2022

Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 травня 2022року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого майстром в автосервісі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 213320 від 25.12.2021 року о 22 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Сітроен С4», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest-6820», який видав результат, рівний 1,56 проміле. Дану подію зафіксовано на нагрудну бодікамеру працівника поліції, відео долучене до матеріалів справи.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 травня 2022 рокувизнано винним ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячу) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 копійок.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 16 травня 2022 року в строк визначений Законом подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Дарницькогорайонного суду м. Києва від 06 травня2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатніми доказами вчинення особою адміністративного правопорушення. Він не перебував за кермом транспортного засобу, а тому не вчиняв правопорушення. Дослідження на алко тестер не відноситься до події вказаної в протоколі, його не відсторонили від керування транспортним засобом.

У судовому засіданні 21 червня 2021 року ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення водія, оглянувши, долучені до справи письмові докази, та записи з нагрудних камер поліцейських, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року - залишити без змін.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 278 КУпАП передбачають, що суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Відповідно до п.2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:- запах алкоголю з порожнини рота;- порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук;- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 1 розділу 9 Інструкції 2).

Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За вимогами п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 України, водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом, що 25.12.2021 року о 22 год. 05 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Сітроен С4», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці в установленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest-6820», який видав результат, рівний 1,56 проміле. Дану подію зафіксовано на нагрудну бодікамеру працівника поліції, відео долучене до матеріалів справи.

ОСОБА_1 із змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомився від підпису та будь-яких пояснень в протоколі відмовився.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 213320 від 25.12.2021 року, результатом проведення огляду на стан сп`яніння, який проведено у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Надані суду докази є належними та допустимими, а також достатніми, оскільки повністю підтверджують склад правопорушення, передбачений статтею 130 КУпАП.

Доводи водія про те, що він не керував транспортним засобом повністю спростовуються відеозаписом, оглянутим судом, з якого чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 виходить з місця водія транспортного засобу, під`їхавши до колонки на авто -заправці. ОСОБА_1 в жодному з документів не зазначав, що не він керував транспортним засобом. Його позиція про те, що за кермом його автомобіля знаходився його друг, а він лише брав гаманець з автомобіля, щоб розрахуватись на заправці, повністю спростовується відеозаписом, з якого не встановлено, що ОСОБА_1 повертався до автомобіля, а не виходив з місця водія, зупинивши транспортний засіб, одразу, як до нього підійшли працівники поліції. Посилання на те, що долучений талон проходження огляду не відноситься до події спростовується актом огляду на стан сп`яніння, а також відеозаписом з якого встановлено, що огляд проводився 25.12.2021 року.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, однак останній на свій розсуд таким правом не скористався .

Посилання на те, що водій не був відсторонений від керування на законність постанови не впливає, оскільки не спростовує докази перебування особи в стані сп`яніння.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають, відтак апеляційним судом відхиляються посилання в апеляційній скарзі на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішення ЄСПЛ щодо принципу презумпції невинуватості.

Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Аналізуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову районного суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Желепа