ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/626/22 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду за участю особи, що притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тришака О. Г. апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 31 жовтня 2022 р., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що працює на посаді електрика у Великогаївській сільській раді, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з оскаржуваною постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Тришак О. Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З вказаною постановою сторона захисту не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що вона прийнята з грубим порушенням норм чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про підставу зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Вказує, що з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які містяться в матеріалах справи, працівники поліції після зупинки транспортного засобу не навели причини зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Сторона захисту вважає, що матеріали справи не містять доказів, що водій ОСОБА_1 допустив будь які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівника поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апелянта, висновки місцевого суду про законність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є хибними, адже порушення ПДР, що ставилось у провину останньому, було виявлено працівниками поліції вже після зупинки транспортного засобу, про що свідчить копія постанови серії БАД 3645215 від 29.09.2022 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про порушення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Одним із доводів апеляційної скарги слугує те, що в наявних в матеріалах справи відеозаписах із нагрудних камер працівників патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що під час спілкування з поліцейськими водій поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, висловлював свої заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Поліцейськими автоматично було названо водію декілька ознак алкогольного сп`яніння, при цьому не було зафіксовано порядок перевірки виявлених у ОСОБА_1 , ознак алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів необхідність проведення в подальшому самого огляду із застосуванням спеціальних технічних приладів.

У апеляційній скарзі посилається на те, що всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме: акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Наступне, на що звертає увагу апеляційного суду захист, це те, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні дані про повірку робочого стану газоаналізатора Alcotest 6820, яким проводилося тестування, зокрема, відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, що ставить під сумнів об`єктивність та допустимість результатів такого тестування.

Крім того, наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, відсутнє фіксування складання акта огляду на стан алкогольного сп`яніння та протоколу про адміністративне правопорушення. В порушення вимог ст. 283 КУпАП у протоколі відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Тришака О. Г., які просили апеляційну скаргу з наведених у ній підстав задовольнити, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про порушення водієм п. 2.9 а) ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 29.09.2022 о 21 год. 20 хв. в с. Скоморохи по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою спеціального технічного прилад - газоаналізатора Alcotest 6280, результат огляду становив 0,43‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.3 д) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

На вимогу поліцейського відповідно до п. 2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

При цьому статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Однак, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , із зазначених вище підстав в матеріалах справи немає.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова серії БАД №645215 від 29.09.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, з якої вбачається, що 29.09.2022 о 21 год. 20 хв. в в с. Скоморохи по вул. Центральна ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», д. н. з. НОМЕР_1 , не маючи поліса цивільного страхування, чим порушив вимоги п. п. 2.1 ґ) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскільки, вищенаведена постанова не оскаржувалась у встановленому порядку та була чинною на момент розгляду справи, суддя місцевого суду прийшов до переконання, що доводи сторони захисту стосовно неправомірної зупинки транспортного засобу працівниками поліції у зв`язку з відсутністю порушень ОСОБА_1 ПДР України є неспроможними.

З таким висновком суддя апеляційного суду не погоджується і вважає слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що висновок місцевого суду про законність зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , є хибними, адже порушення ПДР, що ставилось у провину останньому, було виявлено працівниками поліції вже після зупинки транспортного засобу, про що свідчить копія постанови серії БАД 3645215 від 29.09.2022 та фрагменти відеозаписів, долучені до матеріалів справи.

З проглянутих в порядку підготовки до апеляційного розгляду відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу не навели причини зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Крім цього, в матеріалах справи міститься електронний рапорт працівника поліції, зареєстрований ЄО за №5228 від 29.09.2022, з якого вбачається, що 29.09.2022 о 21 год. 30 хв. зі служби «102» надійшло повідомлення поліцейського СРПП І. Гнатіва про те, що під час патрулювання в с. Скоморохи було зупинено автомобіль марки ВАЗ 2108, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з порушенням ПДР України. На даного водія була винесена постанова серії БАД 3645215 від 29.09.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інших доказів правомірності дій працівників поліції, які містяться у вичерпному переліку підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, матеріали справи не містять.

Положенням ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б могли слугувати саме причиною зупинки автомобіля відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, яким керував останній.

Відповідно до широкого розуміння доктрини плодів отруєного дерева, будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №180995 від 29 вересня 2022 року, складений поліцейським Гнатівим І. М. за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , є недопустимим доказом.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а).

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011 р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 р. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тришака О. Г. задовольнити.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба