Номер провадження: 33/813/1261/22
Номер справи місцевого суду: 507/854/22
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Дубрянської Н.О., адвоката Бездітного В.А., Черноусова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто в сумі 496 грн. 20 коп.

З вказаної постанови вбачається, що 14.07.2022 року, о 07 годині 06 хвилин, на автодорозі Криве Озеро-Балта в с. Янишівка Подільського району Одеської області, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.

Не погоджуючись з постановою Любашівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №443516 посадовою особою допущено порушення ст. 280 КУпАП, крім того ОСОБА_1 не було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Не надано можливості ознайомитися із протоколом, надати свої пояснення;

2)відеофайли, які долучені до матеріалів справи не можуть вважтися належними доказами, оскільки дати та час даних записів сталі та не змінюються від початку та до кінця запису, що суперечить відомостям протоколу. Крім того відеофіксація правопорушення не відбувалась безперервно. Також дані про відеофіксацію не були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення;

3)пояснення свідків також не є належними, оскільки вони не зафіксовані на відеокамеру, є сумніви щодо існування другого свідка. Крім того даних свідків не було допитано у суді першої інстанції;

4)відеозапис не може вважатися належним доказом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис;

5)лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовився від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

6)ОСОБА_1 , направлення його до лікарні в присутності свідка військовослужбовця ЗСУ було розцінено як спробу його медичного огляду у рамках ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з подальшим направленням до лав ЗСУ.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Бездітного В.А., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443516 від 14 липня 2022 року з якого вбачається, що 14.07.2022 року о 07:06 год. на автодорозі Криве Озеро-Балта в с. Янишівка Подільського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення водій відмовився та отримати копію постанови відмовився.

-пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 14.07.2022 року о 07:06 год. він знаходився на посту в с. Янишівка і став свідком того, що працівники поліції зупинили невідомого йому чоловіка, який керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», після чого виявилося, що даний водій керував у стані алкогольного сп`яніння. Ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, неадекватна поведінка. Потім ОСОБА_2 запросили у якості свідка, коли у його присутності ОСОБА_1 відмовився дихати у «Драгер» на місці та проїхати у медичний заклад;

-письмові пояснення ОСОБА_3 з яких вбачається, що 14.07.2022 року о 07:06 год., він став свідком коли на блок-посту в с. Янишівка, їхав невідомий йому громадянин на автомобілі «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 . Працівниками поліції був зупинений даний транспортний засіб. Виявилося що водій перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, було чути різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, і який поводив себе неадекватно. Потім ОСОБА_3 було запрошено в якості свідка коли у його присутності ОСОБА_1 відмовився дихати у «Драгер» на місці зупинки і поїхати у лікарню, щоб пройти огляд;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що працівником поліції був зупинений транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_1 . Оскільки у працівника поліції виникла підозра щодо того, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, він запропонував останньому пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_1 відмовився. Потім працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано проїхати на медичний огляд до Любашівської ЦРЛ, однак останній відмовився. Факт відмови ОСОБА_1 був зафіксований у присутності свідків, а також на відеокамеру.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушення з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відображена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №443516 від 14 липня 2022 року, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджено спільним Наказом МВС України а Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться закладі охорони здоров`я.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 14.07.2022 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відеофайли, які долучені до матеріалів справи не можуть вважтися належними доказами, оскільки дати та час даних записів сталі та не змінюються від початку та до кінця запису, що суперечить відомостям протоколу. Крім того відеофіксація правопорушення не відбувалась безперервно. Також дані про відеофіксацію не були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейський, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, діяв відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Посилання ОСОБА_1 про те, що відеозапис, який було долучено до матеріалів справи, не може бути належним доказом, оскільки всупереч «Інструкції із застосування фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису» не проводився безперервно, є слушними, однак такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску відносно ОСОБА_1 , достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків не є належними, оскільки вони не зафіксовані на відеокамеру, є сумніви щодо існування другого свідка. Крім того даних свідків не було допитано у суді першої інстанції не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

З відеозапису, який було долучено до матеріалів справи, вбачається, що для фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», а також відмови його проїхати до медичного закладу були запрошені свідки. Тобто відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована відеозаписом в присутності свідків. Крім того, поліцейським ОСОБА_1 , було ознайомлено із змістом складеного протоколу про адміністративне правопорушення, однак останній відмовився його підписувати. ОСОБА_1 поводив себе зухвало, постійно сперечався із працівником поліції, навіть коли на вимогу ОСОБА_1 поліцейський надав йому протокол про адміністративне правопорушення для особистого ознайомлення, останній знімав його на телефон, одночасно провокував поліцейського на конфлікт та робив все можливе, щоб не ознайомлюватися, у зв`язку із чим працівник поліції зробив відмітку про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та в отриманні копії постанов.

Клопотань, щодо виклику свідків у судове засідання для надання їх особистих пояснень ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надавав не заявляв таких клопотань і у суді апеляційної інстанції.

Сумніви ОСОБА_1 щодо присутності другого свідка суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки такі сумніви не були відображені в протоколі під час його складання. Крім того ОСОБА_1 не було позбавлено права надати свої особисті пояснення та приєднати їх до протоколу про адміністративне правопорушення. Навпаки він відмовився від особистих пояснень.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі про те, що лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовився від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не суперечить матеріалам справи, оскільки з відеозапису вбачається, що працівником поліції неодноразово ОСОБА_1 пропонувалося проїхати до Любашівської ЦРЛ, на що він відмовився.

Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , запропонували проїхати до медичного закладу в присутності свідка військовослужбовця ЗСУ було ним розцінено, як спробу його медичного огляду у рамках ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з подальшим направленням до лав ЗСУ спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом і поясненнями свідків, в присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до Любашівської ЦРЛ саме для медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Отже, такі пояснення, це лише його особисті припущення і ніякого відношення до огляду на стан алкогольного сп`яніння вони не мають.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Любашівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова