Справа № 345/1763/22
Провадження № 33/4808/501/22
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванів О.Б.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,-

встановив:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 04.07.2022 р. о 10 год. 23 хв. в м. Калуш, по вул. Каракая керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом порушено вимоги ст..268 КУпАП, хоча він був присутнім в судовому засіданні при ухваленні судом оскаржуваної постанови суду, однак йому не надано можливість скористатись правовою допомогою адвоката та просив про відкладення розгляду справи, яке судом було проігноровано.

Апелянт зазначає, що в суді він надав пояснення, якими вказав, що в дійсності він не керував транспортним засобом і працівники поліції підійшли до вже припаркованого на узбіччі дороги автомобіля, в якому закінчилось пальне, що і стало причиною зупинки транспортного засобу. Він із товаришем очікували повернення іншого товариша, який власне і був водієм автомобіля та поїхав на заправку по пальне. Вказує, що на вимогу працівника поліції він пройшов огляд у медичному закладі на визначення стану сп`яніння.

Апелянт наголошує, що працівник поліції повідомив йому, що він повинен пройти огляд на визначення стану сп`яніння, або він складе протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в медичному закладі в його присутності не було розпечатано мундштук, за допомогою якого він проходив відповідний огляд на стан сп`яніння, окрім того в нього не було відібрано кров для проведення огляду. Після проведення огляду у медичному закладі, працівники поліції біля цього ж медичного закладу оформили протокол, дали його на підпис та відпустили його.

Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять даних того, що він керував транспортним засобом і прийняв рішення за відсутності беззаперечних фактів доказу його вини у вчиненні ним правопорушення

Просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення в його діях.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванів О.Б., які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності його захисника, оскільки він заявляв відповідне клопотання про відкладення розгляду справи та надання можливості скористатись правовою допомогою адвоката.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої розгляну справу за присутності ОСОБА_1 в судовому засіданні та надання ним пояснення щодо обставин справи.

Матеріали провадження не містять даних, які свідчать про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю скористатись правом на отримання правової допомоги від професійного захисника або іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідним правом на отримання правової допомоги ОСОБА_1 скористався вже після ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

При цьому зі змісту судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 , після вручення йому пам`ятки про права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надав пояснення в яких повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення та пояснив, що 04.07.2022 р. керував автомобілем в м. Калуші, коли його зупинили працівники поліції. Вказував, що він не бажав проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, але пройшов такий огляд в медичному закладі. Безпосередньо перед тим як сідати за кермо він алкоголь не вживав, але вживав алкогольні напої напередодні ввечері. Жалкував, що так вчинив та просив суворо не карати. (а.с. 16).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125661 від 04.07.2022 року вбачається, що протокол складено за участю ОСОБА_1 , якому було роз`яснено його права у відповідності до ст..268 КУпАП та ст.63 Конституції України, а також повідомлено про розгляд справи в Калуському міськрайонному суді під підпис правопорушника.

Таким чином, будучи повідомлений про розгляд матеріалів справи в Калуському міськрайонному суду про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, та роз`яснено працівником поліції його прав, в тому числі і можливістю скористатись правовою допомого, про що свідчать також і долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, у ОСОБА_1 .

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП надійшли до суду 07.07.2022 року, розгляд яких було призначено на 19.07.2022 року, про що ОСОБА_1 належним чином повідомлено, що свідчить про те, що останній мав достатньо часу для організації захисту своїх прав та інтересів в суді та вирішення питання щодо необхідності скористатись правом на юридичну допомогу захисником. (а.с.14).

19.07.2022 року ОСОБА_1 з`явився в судове засідання, якому під розписку було вручено пам`ятку щодо роз`яснення йому його прав відповідно до ст.268 КУпАП (а.с.16), додано ОСОБА_1 копію паспорта громадянина України (а.с.17).

Судом ухвалено рішення 19.07.2022 року за участю ОСОБА_1 (а.с.18-20) і матеріали справи не містять даних того, що правопорушником заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи.

Необхідно зауважити, що договір із адвокатом Іванів О.Б. на надання правової допомоги було укладено 21.07.2022 року вже після ухвалення судом рішення у справі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не доведені доводи про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він просив відкласти розгляд провадження у зв`язку із необхідністю скористатись правом на отримання юридичної допомоги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в мінімальному розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Посилання ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іванів О.Б. про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставним.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №125664 від 04.07.2022 року, водій ОСОБА_1 04.07.2022 р. о 10 год. 23 хв. в м. Калуш, по вул. Каракая керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, водій керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР. та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП Калуського РВП капітаном поліції Ключук Ю.М.., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В протоколі свідки не зазначено. Особу водія встановлено на підставі посвідчення водія, яке в нього було вилучено та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, про що свідчить власноручний підпис апелянта в протоколі.

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Калуському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис апелянта.

В графі протоколу, якою передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 власноручно написав пояснення, в яких зазначив, що випив 100 гр. горілки, вину свою визнає і просив суворо його не карати.

В протоколі зазначено, що до протоколу додаються матеріали адміністративної справи.

Останнього під розпис було ознайомлено із змістом протоколу.

Додатково в протоколі зазначено, що автомобіль залишено по місці зупинки без порушень ПДР, про що також свідчить підпис ОСОБА_1 в протоколі.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зокрема, ОСОБА_1 був під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та повністю визнає, що всі обставини події відбувались 04.07.2022 року, надав пояснення та підписався у відповідних графах протоколу.

Зокрема, зі змісту медичного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.07.2022 року вбачається, що медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 проходив саме 04.07.2022 року о 11 год. 15 хв. у відповідності до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд правопорушника було проведено лікарем Калуської ЦРЛ ОСОБА_3 . У висновку міститься підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення із результатом огляду, що свідчить про його ознайомлення та згоду із результатом.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із діями працівників поліції, оскільки вважає, що він не керував транспортним засобом, а огляд на стан сп`яніння пройшов внаслідок вимоги працівників поліції. Матеріали справи не містять даних керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції була незаконною, а тому всі здобуті докази можна вважати неналежними та недопустимими доказами у справі.

Зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Іваніва О.Б. вбачаєься, що працівники поліції спотворили обставини події та встановивши припаркований транспортний засіб змусили, ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, долучив до матеріалів справи відеозаписи, які не стосуються обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено доказів, які свідчать про те, що працівники поліції перевищували свої повноваження, застосовували до ОСОБА_1 фізичне чи психологічне насильство та змісили його пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали.

Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При вирішанні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, апеляційний суд приймає до уваги обставини за яких було виявлено транспортний засіб та, які свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Досліджений судом відеозапис має надзвичайно високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що свідчить про його особливе значення та вимагає ретельного і уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зі вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що працівник поліції підійшов до автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 зі словами «чому він не користується ременями безпеки» і запитав куди їде, на що ОСОБА_1 відповів «для чого». На прохання працівника поліції ОСОБА_1 надав необхідні документи і вказав свої паспортні дані.

Під час спілкування із працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом, а на пропозицію пройти огляд на визначення стану на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відразу відмовився та вказав, що бажає пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, куди його в подальшому було доставлено працівником поліції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що не повідомив працівників поліції про те, що не керував транспортним засобом у зв`язку з тим, що в перший раз опинився у подібній обстановці, та розгубився щодо здійснення дій спрямованих на захист своїх інтересів.

Разом з тим, зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу не свідчила про те, що його психологічний стан не дозволяв йому здійснювати захист своїх інтересів. Зокрема, він активно спілкувався з працівниками поліції , відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти такий огляд у медичному закладі.

Жодних зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не було висловлено.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при проходженні ним огляду на визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Вказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та дослідити додаткові обставини, які прямо вказують, що саме він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розумів, що проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водій транспортного засобу у зв`язку з тим, що поліцейський підозрює його в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В результаті перевірки доводів апеляції апеляційний судом не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в закладах охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

На відеофайлах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу Драгер. Однак, ОСОБА_1 висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно вирішує порядок проведення огляду на стан сп`яніння та питання про відібрання біологічних зразків і використання спеціальних технічних приладів, визначає обсяг та характер методів дослідження, які є необхідними та достатніми для отримання об`єктивного результату та складання відповідного висновку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що лікар медичного закладу як посадова особа несе повну відповідальність за об`єктивність та належну умотивованість свого висновку про перебування водія транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що висновок Калуської ЦРЛ від 04.07.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів містять достатню інформацію щодо проведення огляду ОСОБА_1 , достовірності і обґрунтованості отриманого результату, належним чином оформлений.

Апеляційний суд вважає, що висновок зроблений лікарем в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення і обґрунтовано визнаний судом як належний та допустимий доказ.

До матеріалів справи додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), у відповідності до якого було проведено огляд водія ОСОБА_1 у результаті із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння,а саме: запах алкоголю з порожнини рота, вказано що правопорушник відмовився від проведення огляду на місці зупинки.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Калуську ЦРЛ (а.с.3), складеного у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Зазначено, що особу встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 . Огляд ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу Драгер, якого було доставлено до медичного закладу.

До матеріалів справи долучено свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1825 чинне до 27.06.2023 року відповідно до якого газоаналізатор Алкотест 6820 ARНЕ-0369 відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 і за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.6).

Також долучено копію постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №687716 від 04.07.2022 року відповідно до якої на останнього накладено стягнення за керування транспортним засобом без користування ременем безпеки (а.с.5). слід зауважити, що в постанові знаходиться підпис ОСОБА_1 про його ознайомлення із змістом даної постанови, що також підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом із порушенням ПДР України.

Зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він не оспорював вищевказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та повністю сплатив накладений на нього штраф.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішання питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Іванів О.Б. не доведено, що висновок Калуської ЦРЛ від 04.07.2022 року щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим і не відповідає фактичним обставинам.

Апеляційний суд, перевіривши сукупність доказів по справі, вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення було враховано судом першої інстанції характер вчиненого правопорушення, особу порушника та обставини, вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв