Справа № 308/5920/22
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.12.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника Стефанії Шміц - адвоката Євтушенко А. І., представників Закарпатської митниці Зубенка І. І., Селеша О. Я., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/743/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Євтушенко А. І. в інтересах президента культурної асоціації українців в Трентіно Разом, ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2022.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 496,20 грн судового збору.
Виявлені товари були поміщені в картонні коробки, які в свою чергу знаходились на 15 піддонах серед заявленого вантажу. Виявлення стало можливим після вивантаження товарів та їх перерахунку.
Для недопущення переміщення на митну територію України вищевказаного вантажу з можливим порушенням митного законодавства, управлінням боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил у відповідності до вимог пункту 8 статті 336 МК України застосовано форму митного контролю - подання запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, наданих митним органам України.
04.05.2022 Закарпатською митницею листом № 7.7-20-07/17/3849 направлено запит на адресу директора Stefaniia Shmits Associazione Culturale Degli Ukraini in Trentino Rasom Aps щодо надання інформації в частині виявлення незаявленого в товаросупровідних документах взуття у кількості 15 піддонів, в цей же день Закарпатською митницею (вх.4220/кб -13-17) було отримано відповідь від Stefaniia Shmits Associazione Culturale Degli Ukraini in Trentino Rasom Aps, відповідно до якого, під час перевезення гуманітарної допомоги, зокрема 15 піддонів взуття, не було вказано в товаросупровідних документах помилково, через недосвідченість.
Таким чином, громадянкою України ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування, кількості та вартості товару.
Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
ТОВ «Рівнетранссервіс», більше того, вона є поважною людиною та волонтером, а сам вантаж слідував як гуманітарна допомога, який крайнє необхідний нашій державі. Захисник констатує, що дійсно було встановлено, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) була допущена помилка у долученні відповідних документів, оскільки в Італії немає розділення взуття та одяг, воно все вважається одягом, проте повне декларування товару вчинив саме перевізник, якому по закону надане право на здійснення дій щодо декларування вантажу, що ним перевозиться. Також в апеляційній скарзі захисник-адвокат Євтушенко А. І. посилається на практику Європейського суду з прав людини, положення Конвенції про захист прав людини і Конституцію України, які регулюють будь-яке втручання у право власності на майно. На основі викладеного, захисник вважає, що у діях ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), відсутній склад адміністративного правопорушення і є всі підстави для закриття провадження у справі, а вилучене майно поверненню власнику.
На вказану апеляційну скаргу представником Закарпатської митниці ОСОБА_7 подано заперечення в якому вказується на те, що подана апеляційна скарга на постанову суду від 05.09.2022 не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що 03.05.2022 у зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці у напрямку «В`їзд в Україну» прибув вантажний автомобіль марки Renault», номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «SCHWARZMULLER», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_5 , що працює водієм в ТОВ «Рівнетранссервіс». Водієм до митного контролю були подані відповідні товаросупровідні документи, а також водію було запропоновано заповнити митну декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в якій він вказав свої паспортні дані, відомості про транспортний засіб, відомості про відправника та отримувача, а також вид гуманітарної допомоги згідно переліку. При усному опитуванні ОСОБА_5 заперечив наявність будь-яких інших товарів, які підлягають письмовому декларуванню. Декларація останнього та подані ним документи були прийняті Закарпатською митницею до митного контролю та оформлені 03.05.2022, про що свідчать відбитка відповідного митного забезпечення працівника Закарпатської митниці. В ході митного огляду гуманітарної допомоги, окрім заявленого в митній декларації, були виявлені незаявлені в митній декларації та декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою товари іноземного виробництва. Виявлені товари були поміщені в картонні коробки, які в свою чергу знаходились на 15 піддонах серед заявленого вантажу. Їх виявлення стало можливим після вивантаження товарів та перерахунку. Судом першої інстанції 05.09.2022 винесено правомірну постанову, якою ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) визнано винною у порушенні митних правил передбачених ч. 1 ст.483 МК України на накладено стягнення у виді штрафу розміром 100 відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил та його конфіскації. В апеляційній скарзі захисник акцентує свою увагу на тому, що 04.05.2022 нібито працівником ТОВ «Рівнетранссервіс» ОСОБА_8 подано митну декларацію на переміщуваний товар, де зазначено 15 місць переміщуваного товару взуття. При цьому, про вказаний факт, всі учасники справи дізналися лише після винесення постанови судом першої інстанції. Оцінюючи надані стороною захисту документи, а саме: копії скріншоту сторінки сайту Державної митної служби та копії роздрукованого заповненого бланку декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою вважає, що вказані надані документи ні в якому разі не спростовують наявність ознак складу правопорушення в діях ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), а лише вказують на спробу уникнути відповідальності за порушення митних правил. На підставі викладеного вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Євтушенко А. І., яка діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) на вказану постанову суду є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) на розгляд справи щодо неї не з`явилася, судову кореспонденцію отримувала, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому враховується думка захисника-адвоката Євтушенко А. І., яка повідомила, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 )обізнана про день та час розгляду апеляційної скарги, і не заперечує про розгляд справи за відсутності останньої.
Заслухавши пояснення ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 )та її захисника-адвоката Євтушенко А. І. надані 09.11.2022 в судовому засіданні та додаткові пояснення захисника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представників Закарпатської митниці Зубенка І. І. та Селеша О. Я., про законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції та безпідставність апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Євтушенко А. І. не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст. 483 МК України адміністративна відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, є охоронюваний Митним кодексом України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема щодо найменування, кількості та вартості товару.
Суб`єктом правопорушення є громадяни-декларанти, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку.
Суб`єктивна сторона за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає прямий умисел, тобто винна у скоєнні правопорушення особа чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з порушенням встановленого порядку.
Таким чином, правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року №8 (зі змінами): підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. При цьому, згідно з абз. 2 цього пункту Постанови: «Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються».
Абзацом 4 цього пункту Постанови встановлено: «Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».
Стаття 489 МК України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) за ч. 1 ст. 483 МК України вказаних вимог закону дотримався.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
старшого інспектора відділу оперативного реагування № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці ОСОБА_9 (а.с.40-42); даними опису предметів, вилучених як безпосередні предмети порушення митних правил від 05.05.2022 (а.с.43-44); висновком експерта, який складений за результатами проведення товарознавчої експертизи вилучених товарів (а.с.48-54).
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу постанови, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший інспектор оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Закарпатської митниці ОСОБА_9 , який складав протокол про порушення митних правил, був упередженим при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказувала захисник-адвокат Євтушенко А. І. у ході її розгляду.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що старший інспектор ОСОБА_9 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Непереконливими вважає суд доводи захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), суб`єктивної сторони вчиненого правопорушення, адже вчинення нею умисних дій з переміщенням товарів з приховуванням від митного контролю повністю стверджено матеріалами справи, зокрема, встановлено факт не зазначення у товаросупровідних документах виявленого митним органом товару, тобто наявність спрямованих дій ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), яка є відправником товару, на переміщення такого через митний кордон України.
Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) дізналася про здійснення декларування перевізником тільки після ухвалення рішення, у зв`язку з чим була позбавлена можливості надати докази, не ґрунтуються на матеріалах справи.
Щодо тверджень сторони захисту про те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) була допущена помилка у долученні відповідних документів через недосвідченість та незнання митного законодавства, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з долучених до справи матеріалів вбачається, що остання тривалий час здійснює діяльність з переправлення гуманітарної допомогу з Італії в Україну, що підтверджують наявні в матеріалах справи листи-подяки від Білоцерківської міської ради (а.с.70);
волонтерського центру «Чужих дітей не буває» (а.с. 72); Обласного об`єднання Церков ЄХБ Львівської області (а.с. 73); Лисецької селищної ради Івано-Франківської області (а.с.74); Маневицької селищної ради Волинської області; Корнинської сільської ради Рівненської області (а.с. 77); станції Чорноморськ-Порт (а.с.80) ; Першого добровольчого хірургічного шпиталю (а.с.81); підстанції № 8 СП «Одеської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги (а.с. 82); ПП «Слово арциза» (а.с. 85), що не може свідчити про необізнаність ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) зі специфікою процедури митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частина 6 статті 264 МК України передбачає, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Оцінюючи надані стороною захисту копії скріншоту сторінки сайту Державної митної служби та роздрукованого заповненого бланку декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою апеляційний суд вважає, що вказані документи ні в якому разі не спростовують наявність ознак складу правопорушення в діях ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), а лише вказують на спробу уникнути відповідальності за порушення митних правил, тим більше, що декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, на сайті Державної митної служби України ТОВ «Рівнетранссервіс» була створена 04.05.2022, тобто вже після виявлення митним органом незаявлених в митній декларації та декларації про перелік товарів.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Отже подальше подання будь ким, будь яких інших декларацій з цього приводу, не має ніякого юридичного сенсу.
Більш того, відповідно до положень ст. 269 МК України, за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.
Однак, будь-які відомості про звернення ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) до митного органу про зміну або відкликання декларації, а так само про надання митним органом дозволу на проведення вищевказаних дій, матеріали справи не містять.
Разом з тим, захисником-адвокатом Євтушенко А. І.не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки чи порушення кримінального провадження з приводу незаконності дій співробітників митної служби, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) порушила митні правила, у постанові суду першої інстанції зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим судом першої інстанції, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування, кількості та вартості товару.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Судом першої інстанції наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) за ч. 1 ст. 483 МК України і накладення стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону,
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника-адвоката Євтушенко А. І. щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), яке полягало у неповному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Окрім того, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на останню адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; що стороною захисту не заявлялось будь-яких клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення чи свідчили б про малозначність такого.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 527-530 МК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Євтушенко А. І. в інтересах президента культурної асоціації українців в Трентіно Разом, Італія ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2022 щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя: