Справа № 740/3959/22
Провадження № 3/740/1693/22
ПОСТАНОВА
Іменем України
30 листопада 2022 року м.Ніжин
Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А.М., особи яка притягається до адмінстративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:
21.10.2022 о 17 год. 40 хв. в м.Ніжин по вул. Б. Хмельницького,18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Ніжинській ЦМЛ ім. Миколи Галицького, висновок №51 від. 21.10.2022, чим порушив п.2.9 «а» ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні визнав, з викладеними у протоколі обставинами погодився, готовий нести відповідальнсть за вчинене, але просив не позбавляти права керування транспортними засобами, так як пройшов навчання керуванням спецавтомобілем із встановленим спеціальним військовим обладнанням, інші особи з числа віськовослужбоців частини, не мають таких навичок.

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, суддя приходить до наступного.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, закріплено у ст.266 КУпАП та в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №063963 від 21.10.2022 ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується, відеозаписом доданим до матеріалів, відповідно до якого, зафіксовано проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння у Ніжинській ЦМЛ ім..Миколи Галицького, висновком щодо результатів медичного огляду №51 від 21.10.2022.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З огляду на наведене, суддя вважає, що наявні у справі докази згідно ст.251 КУпАП підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності з положеннями ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02.11.2004 «Трегубенко проти України»).

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

У КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Проте діючий Кримінальний кодекс України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При розгляді даних матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності слід застосувати аналогію права, а також наведену вище практику ЄСПЛ, щодо недопустимості безальтернативного стягнення у справах про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі і до його посадових обов`язків входить керування військовими транспортними засобами. Як зазначив правопорушник позбавлення права керування транспортним засобами унеможливить виконання ним посадових обов`язків під час проходження військової служби.

Крім того, командиром військової частини подано до суду клопотання, в обґрунтування якого вказано, що в посадові обов`язки ОСОБА_1 входить керування військовим транспортом. Тому, з метою забезпечення обороноздатності держави в період воєнного стану просить останнього не позбавляти права керування транспортними засобами.

Суддя приймає до уваги, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення на територію України, у зв`язку з чим того ж дня відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був неодноразово продовжений і триває до даного часу; беручи до уваги, що ОСОБА_1 стоїть на обороні нашої держави та його військовий обов`язок пов`язаний із керуванням бойовим транспортним засобом, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами унеможливить виконання ним бойових завдань по захисту Батьківщини.

Також суддя враховує, що дії вчинені ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, визнання ОСОБА_1 вини, наявність позитивної характеристики за місцем несення військової служби, а також той факт, що тяжких наслідків від правопорушення не настало, суддя вважає, що з врахуванням вимог ст.23 КУпАП, а саме мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень та принципу пропорційності, на останнього слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» 496 грн. 20 коп. судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.33, 221, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

постановила:
ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без позбавлення права керуванння транспортними засобами.

У разі несплати штрафу протягом пятнадцяти днів з дня вручення постанови про накладення штрафу у порядку примусового виконання постанови відділом державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 496 (чотириста девяносто шість) грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О.Гагаріна