Справа№ 953/3472/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2022 р. м.Харків

Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді- Лисиченко С.М.,

за участі: секретаря судового засідання- Кот Я.А.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287001 від 19.02.2022, ОСОБА_1 19.02.2022 о 13-30 годині в м.Харкові по вул. Валентинівська,2а, керував транспортним засобом «Nissan Rogue», р.н. НОМЕР_1 та став учасником ДТП, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, хитка. У присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням захисника у зв`язку з витребуванням відеозапису з надгрудної камери працівника поліції та виклику свідків для їх допиту.

ОСОБА_1 та його захисник у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. 16.11.2022 захисник подав до суду письмові пояснення у справі зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодного належного та допустимого доказу який би свідчив про вчинення ним дій щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Працівником поліції порушено вимогу закону щодо залучення свідків, оскільки не можуть бути залученні як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, а за відсутністю відеозапису неможливо встановити наявність таких свідків. Зміст рапорту, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що автомобіль «Nissan Rogue», р.н. НОМЕР_1 було виявлено працівниками поліції, а не зупинено працівниками поліції, як зазначено у протоколі. З огляду на зазначене, захисник прохає суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідно до положень статті 268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність особи у судовому засіданні є обов`язковою, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутність останнього та його захисника, із врахуванням наданими захисником письмових пояснень.

Дослідивши матеріали справи суд установив наступне.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень статті 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно з пункту 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Так, відповідно до статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід перевірити, чи було дотримано вимог закону при вирішенні питання наявності в діях складу адміністративного правопорушення, тобто чи відповідає процедура перевірки на стан сп`яніння вимогам закону.

Положеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі Інструкція), врегульовано порядок оформлення протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1розділу ІІ Інструкції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287001 від 19.02.2022, огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду за допомогою Драгера 6820 та в медичному закладі. До протоколу додається: пояснення свідків; направлення; акт огляду; відео 475711, рапорт.

Між тим, досліджуючи матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було встановлено відсутність на СD диску відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, про що був складений Акт від 02.09.2022.

Судом вживались заходи що витребування з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відеозапису № 475711 з нагрудної камери працівника поліції, разом з цим, постанова суду, яка отримана Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 22.09.2022, залишилася без виконання.

Крім того, враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.06.2019 у справі №560/751/17 стосовно того, що письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо їх не допитано в судовому засіданні особисто, а також позицію сторони захисту, суд неодноразово викликав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 02.09.2022,05.10.2022 та 16.11.2022, для допиту я якості свідків, разом з цим свідки з не відомих причин до суду не з`являлися.

Суд вважає за необхідне зазначити, що частина 2 статті 266 КпАП України передбачає залучення свідків тільки у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Як вище зазначалося, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287001 від 19.02.2022, під час прийнятті відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп"яніння, працівниками поліції застосовувалися технічні засоби відеозапису за № 475711.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що установити склад адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 є не можливим через відсутність доказів щодо відмови водія від проходження в передбаченому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, ураховуючи надані заперечення захисника ОСОБА_1 - адвоката Фадєєва О., суд не знаходить підстав вважати дії ОСОБА_1 такими, що свідчать про порушення ним пунту 2.5 ПДР України, оскільки вони не можуть бути спростованими наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 62 Конституції України, положення якої закріплює принцип невинуватості, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ, зокрема, у рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В межах розгляду даної справи судом не встановлено будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили факт відмови ОСОБА_5 від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку , як зазначено поліцейським у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287001 від 19.02.2022. А отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні ним 19.02.2022 о 13.30 годині в м.Харкові по вул. Валентинівська,2а, адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.М. Лисиченко