ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1637/22 Справа № 201/3879/22 Суддя у 1-й інстанції - Міхєєва І. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року 20 травня 2022 року приблизно о 13-00 год. за місцем мешкання ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 здійснив насильство в сім`ї, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи, про наявність оскаржуваної постанови стало відомо у листопаді 2022 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що з протоколу слідує, що матеріальна шкода не спричинена, фізичне насильство не застосовувалось, тілесні ушкодження не заподіяно, наявні очевидці. Звертає увагу, що протокол складено через місяць 21 червня 2022 року за його відсутності, та суд теж розглянув справу за його відсутності, чим порушено його права, передбачені Конституцією України та КУпАП. Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження зазначених у протоколі обставин.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 02 серпня 2022 року за відсутності учасників справи. З матеріалів справи слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 03 листопада 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи, апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 21 листопада 2022 року, тобто з пропуском стр оку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 03 листопада 2022 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, 21 червня 2022 року старшим лейтенантом поліції ДОП ВП №5 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області Хорішко Р.С. був складений протокол серії ВАВ №090882 про вчинення ОСОБА_1 20.05.2022 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 20.05.2022 близько 13-00 години за місцем мешкання вчинив відносно гр. ОСОБА_2 економічне насильство.

Разом з тим, згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зазначених норм закону особу можливо притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому встановлені місце, час вчинення, фактичні обставини події та кваліфікуючі ознаки правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано конкретний час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, 13-00 год. 20 травня 2022 року.

Натомість, протокол про адміністративне правопорушення складений 21 червня 2022 року, тобто через місяць після вказаних подій та без участі самого ОСОБА_1 , а відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене правопорушення потерпіла ОСОБА_2 вказує, що між нею та онуком ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу ділення квартири тому, що він привів жінку, а вона їй не подобається.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано в чому саме полягало економічне насильство і яка шкода була заподіяна потерпілій, що прямо витікає з диспозиції ст. 173-2 КУпАП та є обов`язковими елементами об`єктивної сторони правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так як складений з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, оскільки містить істотні суперечності в даті вчинення правопорушення та даті складання протоколу про адміністративне правопорушення, які не були усунуті під час розгляду справи у суді першої інстанції, а також не містить кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, які передбачені в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим є недопустимим доказом, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу.

Свідки, якщо вони є, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії», рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Необхідно зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України»).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За таких обставин, наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує також і те, що під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції було допущено порушення його права, передбаченого ст. 268 КУпАП, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 02 серпня 2022 року в судовому засіданні, в якому було прийнято оскаржувану постанову, ОСОБА_1 присутній не був, і до висновку про можливість здійснення розгляду за відсутності останнього суд першої інстанції дійшов з врахуванням того, що він про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (судова повістка-повідомлення про судове засідання в справі про адміністративне правопорушення від 25 липня 2022 року).

Однак, такі висновки є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно наявної в матеріалах справи судової повістки-повідомлення про судове засідання у справі про адміністративне правопорушення (а.с.8-9) ОСОБА_1 повідомлявся про те, що судове засідання у справі відносно нього відбудеться 02 серпня 2022 року о 09-50 годині. Проте матеріали справи не містять підтверджень щодо належного вручення адресату судового повідомлення про виклик до суду. Отже місцевий суд під час судового розгляду справи не переконався у належному повідомленні особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про дату та час судового засідання, та у своєму рішенні не навів відповідних аргументів щодо можливості розгляду справи за його відсутності.

Таким чином, суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушив права особи, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу ОСОБА_1 до правосуддя, а тому вказана обставина також є безпосередньою підставою для скасування даної постанови.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот