Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/1208/22

Номер провадження 3/511/753/22

"17" листопада 2022 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванова О . В., в присутності:

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Ціпара С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 074130 від 06.06.2022р. водій ОСОБА_1 05.06.2022р. в 23-40 в смт Іванівка Березівського р-ну Одеської області керував т/з Deo Lanos днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводився із його згоди у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора «Драгер 6810» тест № 107. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Ціпар С.М., на адресу суду надано письмове клопотання про закриття провадження за відсутністю складу правопорушення. Вказане обґрунтовує наступним: протокол про адміністративне правопорушення не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки при складанні протоколу ОСОБА_1 в порушення ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП не були роз`ясненні його права, в тому числі і на адвокатську допомогу; в протоколі відсутнє посилання на ознаки стану алкогольного сп`яніння водія та результати огляду (тестування) водія з застосуванням приладу Драгер; вказані результати огляду (тестування) не можуть бути прийняті судом до уваги у зв`язку з порушенням процедури його проведення; відсутність безперервної фіксації події правопорушення вказує про не дотримання передбаченої процедури; заперечення водія щодо результатів огляду та необхідність медичного дослідження не забезпечена працівниками поліції; факту керування транспортним засобом належними доказами взагалі не зафіксовано; не доведено законність зупинки транспортного засобу оскільки відсутні дані щодо порушення водієм ПДР та застосовані до нього заходи що дозволяли зупинку автомобіля; порушення поліцейськими ст.266 КУпАП в частині відсторонення від керування, оскільки після складання протоколу ОСОБА_1 самостійно сів за кермо та поїхав на автомобілі тощо.

В судовому засіданні адвокат Ціпар С.М. своє письмове клопотання підтримав у повному обсязі та просив закрити провадження за відсутністю складу правопорушення. Окрім того, зазначав, що протокол, результати тесту драгера та рапорт про виклик ГРПП всі складені в різний час, при цьому протокол складений раніше ніж були встановлені результати драгера, а поліцію нібито викликали вже навіть після вказаного обстеження, що взагалі вказує про те що вказані матеріали є недопустимими доказами та є сфальсифікованими та не можуть бути прийняти судом до уваги, а тому з урахуванням чисельних порушень при складанні, фіксуванні та оформленні матеріалів, в сукупності ставить під сумнів всі зібрані докази.

Особа, відносно якого складені матеріали ОСОБА_1 суду повідомив, що 05.06.2022 року він, перебуваючи у тверезому стані, їхав в смт Іванівка Березівського р-ну. Біля 23 годин 40хвилин, та був зупинений на блокпосту за порушення комендантського часу. Після зупинки транспортного засобу, до нього підійшов співробітник тер оборони Шкева та почав стверджувати що він керує транспортним засобом у нетверезому стані. Але він заперечував даний факт. Тоді йому сказали їхати до поліції куди він і поїхав самостійно за кермом. У відділі поліції йому ніякі права не роз`яснювали, а відразу надали Драгер щоб дунути, що він і зробив, але з результатами дослідження він був не згодний та вимагав належного огляду, що зроблено не було. Окрім того, ОСОБА_1 суду повідомив, що права, які передбачені Конституцією України та КУпАП, перед складанням протоколу по ст.130 КУпАП, поліцейський йому не роз`яснював, ніяких документів (сертифікатів, свідоцтва про останню повірку) на Драгер не надавав. Через деякий час, поліцейські віддали йому временний талон, та він у присутності поліцейських, особисто сів за кермо свого автомобіля та поїхав з місця запинки. Пояснення він підписав, але прочитати їх не зміг оскільки дуже поганий нерозбірливий почерк, але в протоколі написав що він не згодний з ним.

Заслухавши клопотання захисту, допитавши ОСОБА_1 , дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законодавства.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

До цього ж, в рішенні від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008р № 1103, якою затверджено "Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду"; спільним Наказом МВС та МОЗ України віл 9 листопада 2015 р. № 1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", самої Інструкції.

Відповідно до п. 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції"

(далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У Розділі II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 N 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, згідно вимог п. 1 Розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС N 1395 від 07.11.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року, із змінами внесеними згідно Постанови Верховного Суду №18 від 19.12.2008 року, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У частині 1 статті 130 КУпАП регламентовано адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, відповідно до п.»а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. N 1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду були надані: вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, рапорти співробітників поліції, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та результати огляду водія на стан сп`яніння, які зафіксовані за допомогою драгера Алкотестер (2екз); диск.

Дослідивши надані суду докази, суд виходить з того, що вказані докази не можуть судом прийняті до уваги, оскільки останні не виключають сумніви, а наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Так, з матеріалів справи не вбачається що ОСОБА_1 порушив будь-які вимоги ПДР України та поліцейський відповідно до ст. 32 Закону України "Про національну поліцію" та вимог ПДР України мав підставу для зупинки ОСОБА_1 .

У відповідності до Постанови ВС КАС по справі №686/11314/17 від 15.03.2019р. зробив висновок, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення у графі протоколу про роз`яснення прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підпис ОСОБА_1 , відсутній, роз`яснення вказаних прав також відсутній на наданому на дослідженні відео носії. Тобто фактично, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, що перед складанням адміністративного протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 , в будь-якій формі, в усний або у письмовий формі, взагалі були роз`яснені його права, які передбачені ст.55, 56, 59, 63, Конституції України та ст.268 КУпАП, у тому числі право на адвокатську допомогу, що є порушенням його конституційних прав та права на захист).

У відповідності до Постанови по справі № 524/9827/16-а від 18.02.2021 Верховний суд зробив висновок про те, що у випадку невжиття інспектором жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги є порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що порушує порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Надалі, викладаючи фабулу правопорушення поліцейським в порушення п. 3 розділу І Інструкції в протоколі взагалі не зазначено, які ознаки алкогольного сп`яніння були наявні у ОСОБА_1 та саме які ознаки дозволяли поліцейським проводити вказане обстеження. Також, з протоколу вбачається, що у вказаному доказі відсутні дані щодо результатів огляду водія на стан сп`яніння, які зафіксовані за допомогою драгера Алкотестер, а тільки зазначено про номер результату драгера.

Згідно ч.ІІ п.10. даної Інструкції та інструкції

з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколи про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, до матеріалів справи не долучений.

Тобто, в порушення п.10 ч. ІІ Інструкції в протоколі, не розкрито суті адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме не вказані ознаки стану алкогольного сп`яніння водія та результати огляду (тестування) водія з застосуванням приладу Драгер.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процессу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не

стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно змінювати фабулу адміністративного правопорушення.

Окрім того, заперечуючи проти наданих матеріалів захисник посилається на недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також на порушення працівниками поліції: порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Щодо результатів огляду з застосуванням приладу «Драгер», суд наголошує на наступному.

Так, направлення, виявлення та оформлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та порядок їх проведення передбачені ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008р.; «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджену спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015року та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

З квитанції спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, тест №107 від 06.06.2022 о 00:55 годині вбачається, що результат тестування ОСОБА_1 становить 1.74 проміле.

Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, сертифікат калібрування алкотестеру та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810, матеріали справи не містять.

Також, у відповідності дост.266КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обовязково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису, дослідженого судом, вбачається, що початком відео є той момент, коли ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні поліції починає продувати в тест.

При цьому, згідно вказаних матеріалів вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення та супровідного листа в якості додатка не вказано, що доданий відео носій, але вказаний диск наявний в матеріалах справи, що викликає обґрунтовані сумніви в походженні вказаного диска та його належності та допустимості в якості доказу, оскільки він не є додатком до протоколу та в матеріалах відсутні будь-які дані щодо фіксування події на відео взагалі.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Із обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих матеріалів вбачається, що на місці зупинки у встановленому порядку огляд водія не проводився; вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено 06.06.2022р. об 00-45год, тоді як результаті тесту датовані 06.06.2022р. об 00-55год, а з рапорту (а.с 3) вбачається, що тільки в 00-58год 06.06.2022р. зі служби 102 надійшло повідомлення що в 00-58год 06.06.2022р. на блокпосту № 4 смт Іванівка зупинили авто Део ланос, водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, при цьому патруль виїхав в 00-59хв 06.06.2022р., а прибув на місце в 01-16год., що само по собі містить протиріччя та взагалі є незрозумілим як був спочатку складений протокол співробітником поліції за порушення ч.1 ст. 130 КУпАП перед тим як був проведений огляд із застосуванням Драгера та до виїзду співробітників поліції на місце.

Згідно ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису,зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зокрема, розділом Х вказаної Інструкції визначено Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення поліцейськими огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості його застосування фіксування результатів огляду у присутності двох свідків.

Відповідно до пункту 3 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Пункт 4 цієї ж Інструкції передбачає, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно з пунктів 5, 6, 8 розділу 2 даної Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

При цьому поліцейський на місці зупинки транспортного засобу проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 22 Розділу III Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Вказане свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) поліцейського ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розділом ІІІ цієї Інструкції передбачено, що відеореєстратор може бути встановлений у середині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Таким чином, якщо із відеозапису оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не повним та не безперервним, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Разом з цим, в порушення вищевказаних вимог закону, до матеріалів справи додано диск, який містить один відеофайл, та який розпочинається лише з використання спеціального технічного засобу ОСОБА_3 не на місці зупинки під час керування транспортним засобом, а в приміщенні відділу поліції, без будь-яких роз`яснень прав в тому числі. Як наголошувалося судом раніше, вказаний відео носій не є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, з протоколу не вбачається що велася будь-яка відео фіксація та він є додатком до протоколу, вказаний відео носій не є безперервним та відео здійснено не на місці зупинки.

Оскільки доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис не є повним, суд вважає, що його не можна визнати належним та допустимим доказом на підтвердження обставин щодо дотримання вимог закону при проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Вказане свідчить, що в порушення вимог частини 2 статті 266 КУпАП безпосередньо огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з використанням спеціальних технічних засобів без застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису та без залучення до огляду двох свідків.

Крім того, в порушення вимог частини 3 статті 266 КУпАП, не зважаючи на категоричну незгоду ОСОБА_1 з результатами такого огляду її огляд у відповідному закладі охорони здоров`я не був проведений.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що свідком вказаних подій був тільки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був не згодний з даними драгера.

За таких обставин проведений поліцейськими огляд особи на стан алкогольного сп`яніння не можна визнати дійсним, а отже і результати такого огляду не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у цій справі.

Також, в порушення вимог ст.266 КУпАП, після складання адміністративного протоколувідносно ОСОБА_4 , працівники поліції не вилучили даний транспортний засіб, не відсторонили останнього від керування транспортним засобом, та не передали управління даним транспортним засобом другий особі, яка могла би бути допущена до керування, тобто співробітники поліції після виявлення чітких ознак сп`яніння надали водію право самостійно сісти за кермо транспортного засобу та керувати ним, що є неприпустимим.

Згідно Постанови ВС від 29.04.2020 року по справи 161/5372/17, тільки наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення к відповідальності.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення по вказаній справі сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки інші докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є неналежними та не викликають сумніви.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такими чином, приходжу до висновку, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Pauland Audrey Edwards v. The United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості. Також у даному Рішенні вказано, що фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги, що всі із наданих доказів містять чисельні протиріччя та неузгодженості, порушення чинного законодавства, тому суд, в даному випадку, позбавлений можливості самостійно відшукувати докази, оскільки вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доведення вини особи в законному порядку у правовій науці отримало назву "належної правової процедури", що охоплює собою як процедуру судового розгляду, так і процедуру досудового розслідування. І якщо було порушено належну правову процедуру в органі публічної влади немає сенсу перевіряти змістову частину відповідного акта, оскільки він є нікчемним.

Зі змісту ч. 3ст. 62 Конституції України вбачається, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи, як притягують до адміністративної відповідальності, і якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь даної особи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всі вказані порушення при складанні даних адміністративних матеріалів, відсутність та неналежність доказів провини ОСОБА_1 , неповнота та порушення у діях працівників поліції при фіксуванні даних подій, є підставою для закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Суддя: О. В. Іванова