Справа № 464/4779/22 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 33/811/1408/22 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 18 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 496,20 грн судового збору на користь держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 02 жовтня 2022 року о 21.00 год по вул.Антонича, 11 у м.Львові керував автомобілем марки «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 зазначає, що розгляд справи відбувся у його відсутності. Зазначає, що він вживав пустирник, а не алкоголь, а протокол про адміністративне правопорушення підписав тому, що так сказали зробити працівники поліції.

Просить переглянути рішення суду першої інстанції та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Правопорушник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі в розгляді справи не з`явився та про причини неявки суду не повідомив, і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності, так як згідно практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Санкція ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік і є безальтернативною.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 141293 від 02 жовтня 2022 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестера «Драгер» (тест № 1927), яким встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 2,54 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписом події; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №141294 від 02 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Покликання правопорушника ОСОБА_1 про те, що він алкоголю не вживав, а лише пустирник, є необгрунтовані й такі, що не спростовують висновків суду про винуватість останнього у вчиненому, а невизнання своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Крім цього апеляційний суд приходить до переконання, що при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 18 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.