Номер провадження: 33/813/1473/22 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко Н.Л.
Єдиний унікальний номер судової справи:521/5182/22 Доповідач Базіль Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Базіль Л.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду

м. Одеси від 11 серпня 2022 року, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 484 МК України

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 484 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу порушення митних правил №0602/50000/22 від 16.03.2022 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

24 серпня 2022 року не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, при цьому питання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт не порушував, посилаючись на те, що текст оскаржуваної постанови було оприлюднено 16.08.2022 року, відтак вважав, що строк на апеляційне оскарження має обраховуватися саме із вказаної дати.

06 вересня 2022 року постановою Одеського апеляційного суду вищевказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто апелянту. Постанова мотивована тим, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянт не порушував питання про його поновлення. Твердження апелянта, щодо заявлено ним початку строку на апеляційне оскарження з 16.08.2022 року апеляційний суд відхилив, як таке, що ґрунтується на неправильному тлумаченні норм процесуального права.

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання мотивоване тим, що він не приймав участь у судовому засіданні, повний текст постанови суду отримав лише 11.11.2022 року, у зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ретельно перевіривши доводи клопотання, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КупАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

Апеляційний суд зважає на сталу практику, сформовану Європейським судом з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії»).

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова прийнята судом 11 серпня 2022 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 12.08.2022 року і спливає 22.08.2022 року включно.

Апеляційну скаргу скаржник вперше подав 24.08.2022 року, повторно звернувся з апеляційною скаргою в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження 15.11.2022 року, тобто у двох випадках апелянтом оскаржене судове рішення поза межами строку на апеляційне оскарження.

У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що він не приймав участь у судовому засіданні під час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови отримав лише 11.11.2022 року, що на думку апелянта свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.

Проте, указані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про розгляд судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення відносно нього, так як 02.06.2022 року до початку судового розгляду подавав письмові заперечення до протоколу про порушення митних правил, в яких серед іншого просив розглядати справу без його участі (а.с. 17-25).

За таких умов, та обставина, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 не може бути визнано поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки скаржник на власний розсуд реалізував належні йому процесуальні права, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі.

Поряд з цим, як слушно зазначав апелянт у поданій вперше апеляційній скарзі, постанова суду була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 16.08.2022 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, а тому апелянт мав можливість своєчасно ознайомитися із змістом оскаржуваної постанови.

Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні ОСОБА_1 сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 вживав заходів, спрямованих на отримання копії судового рішення до 22.08.2022 року (в межах строку на апеляційне оскарження), проте мав перешкоди в його отриманні, матеріали справи не містять, не додано таких доказів і до апеляційної скарги.

Сам по собі момент отримання апелянтом копії постанови суду 11.11.2022 року (що не підтверджено доказами), не є тією обставиною, що змінює порядок перебігу строку на апеляційне оскарження для скаржника, оскільки законом імперативно визначено, що строк на апеляційне оскарження обраховується саме з дня винесення постанови, а не з часу отримання її копії.

Сама собою вказівка щодо наявності поважних причини для поновлення строку для апеляційного оскарження, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження

Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт не наводить.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апелянт не довів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення не знаходить, у зв`язку з чим у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови від 11.08.2022 року слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КупАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 484 МК України.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Л.В. Базіль