Справа № 462/5725/22
ПОСТАНОВА

23 грудня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., за участі захисника Жиравецького Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, священик Церкви Пресвятої Богородиці у м. Львові, який проживає на АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Стецик М.П. 04.10.2022 року складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за керування автомобілем Renault Mеgane, номерний знак НОМЕР_1 04.10.2022 року о 21 год. 30 хв. у м. Львові на вул. Головатого, 11 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови.Від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на місці зупинки та в медзакладі відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування доведеності вини правопорушника у вчиненні вищезазначеного правопорушення до матеріалів про адміністративне правопорушення долучено протокол серії ААБ № 053757, відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського та письмові пояснення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Жиравецький Т.М. вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 заперечили та пояснили, що останній 04.10.2022 року о 21:37 год. приїхав на територію Храму Положення Пояса Пресвятої Богородиці УГКЦ за адресою: м. Львів, вул. Головатого, 7, де зазвичай паркує свій автомобіль на ніч. Перед цим, у ОСОБА_1 виникла словесна суперечка з двома молодими чоловіками у автогаражному кооперативі «Космос», який межує із церквою, після чого він, припаркувавши автомобіль, пішов до сторожа церкви, який запропонував ОСОБА_1 випити 50 грам коньяку, нащо останній погодився. Після цього, о 21:41 год. прибули поліцейські, які вказали, що йому слід пройти огляд на стан сп`яніння. Однак, така вказівка поліцейських не відповідала вимогам закону, оскільки ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем після того як випив коньяк із сторожем на території церкви та не мав такого наміру, оскільки йшов додому на вул. Мисливську у м. Львові де і проживає. Вину не визнає у зв`язку з тим, що транспортним засобом не керував у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що він працює сторожем у Храмі Положення Пояса Пресвятої Богородиці УГКЦ за адресою: м. Львів, вул. Головатого, 7. ОСОБА_1 знає добре, оскільки останній зазвичай паркує свій автомобіль Renault Mеgane на території даної церкви. Вказав, що 04.10.2022 року ввечері ОСОБА_1 приїхав на територію церкви та припаркував свій автомобіль. Після цього ОСОБА_1 зайшов до свідка у сторожівку та свідок налив ОСОБА_1 коньяк, який останній випив. У подальшому приїхали працівники поліції та складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного разу на виклик суду не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення особи відносно якого складено протокол, доводи захисника та показання свідка, дослідивши відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які збережені на компакт-диску, вивчивши матеріали справи і подані захисником докази, суд виходить з такого.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція статті ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, як зазначено у п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження поруч із транспортним засобом або за кермом такого транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), не є доказом керування таким транспортним засобом, та підставою для перевірки такої особи на стан сп`яніння,

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на місці зупинки та в медичному закладі у присутності двох свідків.

Однак, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Жиравецький Т.М. заперечили викладене у протоколі та ствердив, що ОСОБА_1 не здійснював керування автомобілем 04.10.2022 року після того як припаркував свій автомобіль на території церкви та випив у сторожа у будці коньяк.

Також, ОСОБА_1 на місці складення протоколу про адміністративне правопорушення вказав у протоколі, що він не погоджується із складеним протоколом та пояснив, що не вживав алкоголю під час керування автомобілем.

Із показів свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після того як припаркував свій автомобіль та мав намір йти додому.

Із диску з відеозаписом з нагрудного реєстратора поліцейського, який оглянуто в присутності учасників в судовому засіданні, вбачається, що від початку відеозапису автомобіль особи, відносно якого складено протокол, знаходився на одному місці, не здійснював рух, не був заведений, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Доказів того, що автомобіль перебував у русі до матеріалів справи не додано.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Також, суд враховує, що поліцейськими на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення було допущено порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами).

Згідно із п. 8 розділу ІІ Інструкції №1452/735 форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №053757, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як на місці складення протоколу так і у медичному закладі.

Водночас, до матеріалів справи не долучено письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відтак, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №053757 не може бути достатнім доказом наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи досліджені судом докази, суд вважає, що в даному випадку факт перебування особи відносно якого складено протокол на території, де припаркований його автомобіль з ознаками алкогольного сп`яніння, не може бути доказом, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та достатньою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відсутня одна із обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: ознака керування.

Як зазначено у п.4 Рішення Конституційного Суду України N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року по справі N 1-34/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена, а відтак останній не підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях правопорушника.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи наведене, із урахуванням вимог ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 33, 130, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.