09.12.2022 Справа № 756/9443/22
Справа №756/9443/22
Провадження №3/756/5402/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха Оксана Олександрівна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займає посаду головного інженера КП ШЕУ Оболонського району, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст.140 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 366083 від 06.10.2022, о 09-00 год. 13.12.2021 у м. Київ, вул. Богатирська, 22-Б ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного інженера КП ШЕУ Оболонського р-ну, тобто будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан вулично-дорожньої мережі, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні вул. Богатирської, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці дорожнього руху та не вжив своєчасних заходів щодо відновлення безпечних умов для руху, не сприяв ліквідації ями довжиною 1,9 м, шириною 1,5 м, глибиною 0,22 м, що спричинило пошкодження автомобіля Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ДСТУ 3587:97, п. 1.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 140 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 366085 від 06.10.2022, о 20:05 год.20.02.2022 у м. Київ, вул. Богатирська, 22-Б ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного інженера КП ШЕУ Оболонського р-ну, тобто будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан вулично-дорожньої мережі, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються безпеки дорожнього руху при утриманні вул. Богатирської, не вжив заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці дорожнього руху та не вжив своєчасних заходів щодо відновлення безпечних умов для руху, не сприяв ліквідації ями шириною 80 см, довжиною 70 см, глибиною 12 см, що спричинило пошкодження автомобіля Mercedes Benz E 200, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ДСТУ 3587:97, п. 1.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 140КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140КУпАП у випадку, якщо вона сповіщена про місце і час розгляду справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим причини неявки ОСОБА_1 до суду визнані неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 4 статті 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, об`єктивну сторону ч. 4 ст. 140 КУпАП утворюють діяння, які полягають у порушенні правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху; порушенні визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції; порушенні нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць.

При цьому, посилання в протоколі в цілому на положення ДСТУ 3587-97 без чіткої вказівки пунктів є неконкретним, оскільки ДСТУ 3587-97складаються із 4 розділів та 2 додатків (А, Б).

Отже, у фабулі протоколу при викладенні фактичних обставин, посадова особа, уповноважена на складання протоколу, повинна була вказати, який саме пункт ДСТУ 3587-97 не було дотримано ОСОБА_1 .

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року №198 Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності,здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належатьдо сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають укомунальній власності, - відповідними комунальнимидорожньо-експлуатаційними організаціями.

Як вбачається зі змісту вказаних протоколів, ОСОБА_1 є посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан вулично-дорожньої мережі, а саме: головним інженером КП ШЕУ Оболонського р-ну. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що останній займає вказану посаду, а також відомості на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 є особою, відповідальною за належне утримання дорожнього полотна на ділянці дороги, де сталася ДТП, зокрема в адміністративних матеріалах відсутні докази на підтвердження його посадових обов`язків.

Тобто, у адміністративних матеріалах відсутні докази, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

З огляду на вказане протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки виклад у ньому фактичних обставин справи не узгоджується із диспозицією ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому усі викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 366085 від 06.10.2022 та протоколі серії ААД № 366083 від 06.10.2022 не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАПу зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 140 ч. 4, 221, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.О. Тиха