Провадження № 3/127/8866/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.11.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАВ № 187820 від 30.10.2022 року вбачається, що 30.10.2022 року о 16:15 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлювався нецензурною лайкою, шарпав за одяг та вдарив рукою по голові, чим міг завдати шкоду її здров`ю.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив проти притягнення його до адміністративної відповідальності, вказавши, що вони вже примирились.

ОСОБА_2 надала суду заяву та просила дані матеріали не розглядати, оскільки вони із співмешканцем примирилися.

Диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису. Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 року, до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать в тому числі і суди.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 року, які з урахуванням положень ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з правлюдини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства відносно співмешканки ОСОБА_2 , зокрема, образи нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її здоров`ю, повністю доведена зібраними у справі доказами.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.10.2022 року ОСОБА_2 просила притягнути до відповідальності її співмешканця ОСОБА_1 , який 30.10.2020 року о 16:15 год. вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражався нецензурною лайкою та бив її.

Також дане підтверджується і письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

В матеріалах справи є форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 30.10.2022 року, складеної працівником поліції відносно потерпілої особи ОСОБА_2 .

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція вказаної статті передбачає такі види стягнення: накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а до обставин, які обтяжують ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, алкотест 6820 3,07%, алкотест 6820 3,38%, що підтверджується довідкою КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» ВОР» від 30.10.2022 року № 2927.

Що стосується такого виду стягнення, як штраф, то його застосування теж виключається, зважаючи на те, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП із застосуванням до нього стягнення у виді штрафу (справа № 127/19393/22), однак, вчинив правопорушення такого ж виду, що свідчить про недостатність досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети.

Оскільки накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком до 15 діб є занадто суворим та суперечить загальним засадам призначення стягнень, а штраф призначати недоцільно, оскільки особа офіційно не працевлаштована, суд вважає, що доцільним у даному випадку буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст. 173 КУпАП - на строк 30 годин.

Судовий збір у розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 221, 276, 279, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 30 (тридцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя