Справа № 3/714/472/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2022 р. м. Герца

Суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області Єфтемій С.М., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли з відділення поліції № 4 Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканку

АДРЕСА_1 ,

не працюючої,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2022 року, ОСОБА_1 , в той день о 14 год. 30 хв., та як матір неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухилилася від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо їх виховання, а саме 29 серпня 2022 року залишила дітей без догляду. Такі дії ОСОБА_1 отримали правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 184 КпАП України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала і суду пояснила, що обставини наведені у протоколі не відповідають дійсності так як за своїми дітьми вона доглядає, ніколи не лишає їх самих дома. Протягом серпня 2022 року працювала у барі «Нептун», що в м. Герца, через що іноді до дому поверталася пізно. На час її відсутності за дітьми доглядав чоловік ОСОБА_4 , а в разі його зайнятості роботою дітьми опікувався її батько. У вечорі 01 серпня 2022 року між нею та батьком сталася сварка, через що він подзвонив до органів поліції, які навідалися до них на другий день, тобто 02 серпня 2022 року. Тоді, батько повідомив працівникам поліції з приводу того що нібито вона пізно повертається до дому. Вказані обставини вона не оспорює, однак це ніяким чином не вплинуло на виховання дітей та догляду за дітьми.

Заслухавши пояснення особи що притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідка ОСОБА_4 та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.ст.10, 11 КУпАП).

Згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КпАП України передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП полягає у ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, а суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків зазначено у п.16 постанови Пленум Верховного Суду у п.16 своєї постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з яким таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у протоколі має бути розкрито сутність правопорушення і має бути зазначено, яке правопорушення вчинено (містить ознаки правопорушення) відносно своїх неповнолітніх дітей, відповідальність за яке передбачено Кодексом про адміністративні правопорушення України.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не конкретизовано в чому саме полягало ухилення від невиконання обов`язків щодо ухилення ОСОБА_1 як матір від виконання яких саме передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, чи то навчання чи то виховання неповнолітніх дітей, як цього вимагає диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Суд також звертає увагу, що дані про подію, зокрема час, місце, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia" заява N 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Допитаний судом ОСОБА_4 - батько неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суду підтвердив пояснення дружини ОСОБА_1 з приводу того що саме стало підставою для навідування за їх місцем проживання працівників поліції, а саме сімейний конфлікт якій стався між дружиною та її батьком, тобто його тестем. Разом із дружиною намагаються виховувати дітей в дусі любові та поваги. За для цього намагаються працювати для забезпечення дітей необхідним.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналізуючи фактичні дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що обставини наведені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не визнається, а будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення останньої від виконання обов`язків щодо виховання дітей не встановлено, то провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: