Номер провадження: 33/813/697/22
Номер справи місцевого суду: 947/740/22
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2022 року м.Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

його захисник - Завальнюк Дмитро Юрійович,

розглянув апеляційну скаргу захисника Завальнюка Дмитра Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 19 травня 2022 року, ухвалену під головуванням судді Войтова Г.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 19 травня року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.5 ПДР «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що 16 листопада 2021 року о 21год.45хвил. в м.Одесі по пров.Монастирський, 4 він керував автомобілем Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився (а.с.25-28).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Завальнюк Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на відеофіксації, яка надана як працівниками поліції, так і заявником, вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та проходив його двічі. Пройшовши цей огляд, ОСОБА_1 відпустили з місця зупинки транспортного засобу. Після цього, побоюючись в подальшому провокацій з боку працівників поліції, він помінявся місцями з пасажиром, яка сіла за кермо і продовжила рух. Приблизно через 10 хвилин транспортний засіб був зупинений повторно і працівниками поліції знову було запропоновано пройти відповідний огляд. Оскільки під час повторної зупинки автомобіля ОСОБА_1 ним не керував, він відмовився виконати вимоги п.2.5 ДПР (а.с.29-32).

В суді апеляційної інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Завальнюк Д.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні дані встановлені апеляційним судом

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №305074 від 16 листопада 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 16 листопада 2021 року о 21год.45хвил. в м.Одесі по пров.Монастирський, 4 керував автомобілем Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер та проведення огляду в медичному закладі відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП. Від підписання протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився (а.с.2).

Також в матеріалах справи наявні: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та відеоматеріали з місця події (а.с.4,5).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Його вина підтверджується складеним протоколом та відеозаписами події.

Між тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції,не оцінивши всі докази у справі, всебічно, повно і об`єктивно не дослідивши всі її обставини в сукупності, дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв інкриміноване правопорушення на підставі вищенаведених доказів, виходячи з такого.

І

Положеннями ч.2ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зазначені вимоги нормативних актів поліцейськими дотримані не були.

Так, згідно вимог п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкції №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч.ч.2,3,5ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальнихтехнічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, в оскарженій постанові суд послався на те, що вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 ПДР підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом події та іншими матеріалами справи.

Між тим, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони спростовуються наявними доказами у справі.

З наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що:

- 16 листопада 2021 року інспекторами поліції був зупинений автомобіль Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 (відеозаписи автореєстратора);

- о 22год.30хв. водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`янінняза допомогою спеціального технічного засобу Драгеру (відеозаписи №№01617@304510, 01617@354510 папка 1617);

- о 22год.37хв. інспектори поліції (у складі трьох осіб) відпустили ОСОБА_3 з місця зупинки транспортного засобу, побажавши йому всього доброго (відеозапис №01121@333410 папка 1121).

Тому посилання суду першої інстанції, що ОСОБА_1 самовільно залишив місця події не відповідає дійсності.

Даними відеозаписами підтверджено виконання водієм ОСОБА_1 вимог п.2.5ПДР.

При цьому, результатів перевірки газоаналізатора Драгеру матеріали справи не містять. Акт про його несправність працівниками поліції не складався.

Окрім того, у разі неспроможності приладу Драгер працівники поліції, у виконання вимог ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735, повинні були або дочекатися інший наряд поліції з працюючим приладом Драгером та/або запропонувати водієві проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Проте, такі заходи працівниками поліції здійснено не було.

Також встановлено, що того ж дня о 22год.42хв., тобто через 5 хвилин, автомобіль Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , повторно був зупинений інспекторами поліції. З відеозапису №01617@420610 папка 1617 видно, що за кермом автомобіля перебувала вже жінка, а ОСОБА_2 знаходився на пасажирському місці.

Не зважаючи на викладені обставини, інспекторами поліції знову було запропоновано ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння з тих підстав, що у них є працездатний прилад Драгер. Останній дійсно відмовився, посилаючись на те, що наразі він не є водієм, а є пасажиром; коли був водієм на їх вимогу двічі проходив огляд на приладі Драгер та будь-яких зауважень до нього не було (відеозаписи №№01617@420610, 01617@470610 папка 1617).

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що при встановлених обставинах у інспекторів поліції не було правових підстав вимагати від ОСОБА_3 пройти повторно огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Всі вищевикладені обставини свідчать про неправомірність дій інспектора поліції з приводу складання адміністративних матеріалів за ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 , що є недопустимим з огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію».

Даним обставинам справи суд першої не надав належної правової оцінки.

ІІ

Згідно вимог ст.256 КУпАП та п.9 р.II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376 (далі-Інструкції №1376), у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №305074 від 16 листопада 2021 року датою вчинення адміністративного правопорушення його автором визначено 16 листопада 2021 року 21год.45хвил., а місцем вчинення - м.Одеса, пров.Монастирський, 4.

Однак, як вбачається з вищевикладених обставин внесені дані про час та місце вчинення правопорушення зазначені невірно, оскільки ОСОБА_1 16 листопада 2021 року з 22год.30хвил. по 22год.37хвил. проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. А відмовився від його проходження, що і було розцінено інспекторами поліції як порушення вимог п.2.5 ПДР, вже під час повторного зупинення транспортного засобу о 22год.42хвил. і за іншою адресою. Дані обставини підтверджується відеозаписами з нагрудної відеокамери інспектора поліції (відеозаписи №№01617@304510, 01617@354510 папка 1617, №01617@420610 папка 1617).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №305074 від 16 листопада 2021 року не відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції №1376.

ІІІ

Крім того, судом першої інстанції безпідставно не прийняті до уваги відеозаписи з відеореєстратора автомобіля Audi Q7, наданими стороною захисту, посилаючись на недоведеність природи походження зазначеного доказу.

Однак, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, стороною захисту були надані відеозаписи з відеореєстратора автомобіля Audi Q7, які всебічно були досліджені судом апеляційної інстанції, разом з іншими доказами у справі. З них також встановлено, що інспекторами поліції повторно був зупинений транспортний засіб, за кермом якого перебувала інша особа (жінка), при цьому, ОСОБА_1 знаходився на пасажирському місці (а.с.15).

Дані відеозаписи є зрозумілими, не мають протиріч та узгоджуються з іншими доказами у справі, тому апеляційним судом вони приймаються до уваги відповідно до вимог ст.251 КУпАП.

За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, з урахуванням викладених вище обставин, цих вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

ІV

Згідно ч.1,2 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сукупність наявних в матеріалах справи доказів, вказує на те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження, і натомість спростовуються доданими до справи відеозаписами, а отже в діях ОСОБА_1 не встановлений склад адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП закриттю на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Завальнюка Дмитра Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 19 травня 2022 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков