ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1337/22 Справа № 182/3450/22 Суддя у 1-й інстанції - Клименко І.В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у присутності захисника Толпегіна А.В. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 496,2 грн.

Відповідно до змісту постанови 24 серпня 2022 року, о 20 годині 15 хвилин, по вул.Успенського, поблизу буд.1а м.Нікополь Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено Кенго» НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння; на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд у передбаченому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням про скасування судового рішення та закриття провадження по справі за п.1 ч.1 ст.247 КпАП України та поновити строки апеляційного оскарження як пропущені по поважним підставам.

Зазначає при цьому, що справа розглянута без його участі, про ухвалення судом постанови дізнався із поштового відправлення 03.10.2022 року. Ознайомившись із текстом постанови, вважає, що вона є необгрунтованою та незаконною, оскільки, у справі немає жодного доказу, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, він дійсно сидів на місці водія, але нікуди не рухався. До нього підійшов поліцейський і під час спілкування сказав, що він, ОСОБА_1 , знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, проте, він відмовився від проходження огляду, оскільки нікуди не їхав і автомобілем не керував.

Усі документи, які були згодом складені (акт огляду на стан сп`яніння, направлення на огляд) йому для ознайомлення не надавались; до протоколу не були долучені як додатки відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які, крім того, також не зафіксували, що апелянт взагалі кудись рухався на автомобілі.

Апелянт звертає увагу, що рапорт працівника поліції, на який у якості обставини, що підтверджує провину ОСОБА_1 , посилається суд, не є доказом по справі, оскільки за змістом являє собою лише доповідну записку поліцейського керівнику про участь у будь-яких діях та не носить доказового характеру.

Під час апеляційного розгляду справи захисник Толпегін А.В. та ОСОБА_1 повністю підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу і просили про скасування постанови суду та про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника про виклик до суду свідків, але свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явились.

Перевіривши витребувані із Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України, вислухавши захисника та самого ОСОБА_1 , дослідивши наявні у матеріалах про адміністративне правопорушення відеозаписи, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.2772 КпАП України повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше, як за три доби до дня розгляду справи у суді, у якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 слушними, оскільки, суд не здійснив передбачені у діючому КпАП України процесуальні дії по належному повідомленню ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, розглянув матеріали провадження без участі апелянта і до апеляційної скарги додані документальні підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови 03.10.2022 року.

Тому, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Апеляційним судом також встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.7,9 КупАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення 24 серпня 2022 року, о 20 годині 15 хвилин, по вул.Успенського, поблизу буд.1а м.Нікополь Дніпропетровської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено Кенго» НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння; на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд у передбаченому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

При цьому матеріали справи не містять даних, про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Навпаки матеріали справи, а саме, досліджені апеляційним судом відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, які не є офіційно доданими до протоколу про адміністративне правопорушення і не зазначені у ньому, свідчать (і фактично підтверджують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ) про те, що саме дії ОСОБА_1 за кермом автомобіля у визначеному стані не зафіксовано, а запис нагрудних відеокамер поліцейських фіксує перебіг подій та конфліктне спілкування працівників поліції та самого ОСОБА_1 під час складання протоколу.

Відеокамерами не був зафіксований момент руху або зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , що також похідно підтверджує надані ним у апеляційному суді пояснення про це.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, за таких обставин були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати як ухвалену із суттєвим порушенням вимог КпАП України та допущеною судом невідповідністю висновків фактичним обставинам справи та ухвалити нову постанову, якою справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

На підставі наведеного, керуючись ст.247,294 КпАП України, суддя

постановила:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строки апеляційного оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року як пропущені з поважних підстав.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч.1 ст.130 КпАП України закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України: у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун