Справа № 482/1197/22
Номер провадження 3/482/763/2022
П О С Т А Н О В А
Іменем України
30 листопада 2022 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Сергієнко С.А., за участю ОСОБА_1 розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, військовослужбовця ЗС України, займаючого посаду солдата-номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки в/ч НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення передбачене серії А7398 від 25 листопада 2022 року під час дії особливого періоду, солдат ОСОБА_1 не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу з якого був виписаний 24.10.2022 року у пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , прибув на військову службу у пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 близько 11 години 27 жовтня 2022 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
ОСОБА_1 пояснив судді, що визнає, що з`явився на службу з лікувального закладу у пункт тимчасової дислокації своєї військової частини 27 жовтня 2022 року хоча формально був виписаний із лікувального закладу 24.10.2022 року, однак це було пов`язано з тим що йому у лікувальному закладі йому не видали всі належні документи у день виписки оскільки його був відсутній провідний лікар офтальмолог який займався його хворобою і його історію хвороби передали іншому лікареві, після отримання 26.10.2022 року документів які підлягали видачі йому при виписці із мед закладу він відразу з`явився до пункту тимчасової дислокації своєї військової частини.

Дослідивши матеріали справи, опитавши особу що притягується до адміністративної відповідальності суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, є не доведеною.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Частина 1 статті 9 КУпАП передбачає, що адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Правилами ст.ст.245,251,252,280КУпАПпередбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Судом враховується, що у Рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року, Європейський суд з прав людини сформував критерії (тест Енгеля), для визначення поняття «кримінальне обвинувачення». Для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поняття «кримінальне обвинувачення» має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією «криміналу» згідно з національним законодавством. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією. Наприклад, обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції і т.д. Таким чином, протокол, що є предметом розгляду у цій справі є, з урахуванням «тесту Енгеля», кримінальним обвинуваченням, і суд має забезпечити гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції.
Частина 4 ст. 172-11 КУпАП передбачає відповідальність зокрема за нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу тривалістю до трьох діб вчинене в умовах особливого періоду.
Із досліджених судом доказів видно, що ОСОБА_1 був виписаний із лікувального закладу 24.10.2022 року і прибув на військову службу до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 27.10.2022 року о 8:00 год.

Як вказує ОСОБА_1 у своїх поясненнях усі належні йому при виписці документи йому видали на руки лише 26.10.2022 року і він вжив усіх можливих заходів ля негайного повернення до місця служби і прибув туди 27.10.2022 року о 08:00 год.

Фактично, висновок посадової особи про вчинення адміністративного правопорушення ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, а решта доказів, на які посилається посадова особа у протоколі є похідними від нього.Отримавши пояснення ОСОБА_1 які відповідають тим що ним було надано судді посадова особа не вжила заходів щодо перевірки наданих ним пояснень у відповідному лікувальному закладі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме відсутній елемент складу адміністративного правопорушення - вина, яка не доведена матеріалами справи, так як він хворів та був направлений на стаціонарне лікування. Суд не має підстав не довіряти поясненням ОСОБА_2 , які не спростовуються жодними доказами.
З огляду на вищевказане провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 156, 252, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :
Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя: Сергієнко С.А.