Справа № 711/6013/22
Номер провадження 3/711/2282/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2022 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання передбачених законом обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого неповнолітній знаходився в постійному стресовому стані, що створює загрозу для здоров`я дитини, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала. Надала суду пояснення, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності. Так вона дійсно проживає: за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм другим чоловіком та двома малолітніми дітьми. Крім того, вона має старшого сина ОСОБА_3 , який проживає то в гуртожитку, то разом з ними. ОСОБА_4 з дитинства має проблеми з психікою, він має нестабільний психологічний стан. З цього приводу вона неодноразово водила сина до психолога. Вона намагається приділяти всім дітям увагу, проте старший син завжди скаржиться на брак уваги. Тобто його емоційний стан не залежить від неї, а є наслідком психологічного стану дитини. Враховуючи викладене просить суд провадження відносно неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 333618 ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме: в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків висвітлені в ст.150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

В ході судового розгляду, в розпорядження суду були надані характеристика на ОСОБА_1 , видану головою правління ЖБК № 535 ОСОБА_5 , згідно якої остання з дитинства проживає за адресою АДРЕСА_2 , з частковим проживанням у с.Сагунівка. До одруження з чоловіком ОСОБА_6 виховувала сина ОСОБА_3 одна. Рідний батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймав участі у вихованні дитини. Матеріальної допомоги від нього не було. Після одруження ОСОБА_1 у родині з`явилося ще двоє маленьких дітей. Родина має гарні відносини з сусідами та не конфліктує. Сварок та гучних вечірок не спостерігалось. ОСОБА_8 з дитинства конфліктує з однолітками та сусідами, вважаючи, що його думка є завжди правильною. Родина забезпечена всім необхідним. Мати адекватно реагує на поведінку сина, але ОСОБА_8 не завжди прислухається до порад та зауважень матері, вітчима та сусідів.

Крім того, в судовому засіданні досліджено довідку-характеристику, видану виконкомом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області

на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої остання зареєстрована за місцем проживання у власному будинку за адресою: АДРЕСА_3 з 2017 року по теперішній час. Разом з нею зареєстровані її діти: син - ОСОБА_8 , 2005 р.н., донька - ОСОБА_9 , 2016 р.н., син - ОСОБА_10 , 2018 р.н.. За період проживання на території громади характеризується позитивно, в конфліктні ситуації з сусідами та іншими громадянами не вступала. Старший син ОСОБА_8 до закінчення 9-го класу навчався в Сагунівському ЗЗСО І-ІІІ ступенів. За період проживання неодноразово вступав в конфлікти не тільки з учнями школи, але й мешканцями громади. Невитриманий, запальний, агресивний. У спірних ситуаціях може бути грубим із однолітками та навіть старшими мешканцями громади. Були випадки коли в приміщенні сільської ради вів себе грубо, некоректно, конфліктував з сільським головою. На даний час ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми проживає в м.Черкаси. За період проживання на території Сагунівської територіальної громади скарги від сусідів, односельчан на гр. ОСОБА_1 не надходили.

Згідно психолого-педагогічної характеристики за підписом директора ДНЗ «Черкаське вище професійне училище будівельних технологій» ОСОБА_11 , заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_12 , практичного психолога ОСОБА_13 , соціального педагога Осадчої А., виданої на студента ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що останній навчається в ДНЗ «Черкаське вище професійне училище будівельних технологій» з 01 вересня 2020 року за професією: «Штукатур; лицювальник-плиточник; маляр». За період навчання ОСОБА_4 зарекомендував себе здобувачем освіти, який має достатній рівень з професійно-теоретичної та професійно-практичної підготовки. Домашні завдання виконує систематично. На заняттях з професійно-практичної підготовки виявляє старанність і наполегливість до опанування майбутньої професії. Пропуски занять без поважної причини відсутні. Емоційно-вольова сфера хлопця характеризується емоційною нестабільністю. Демонстративний тип поведінки. Активний, енергійний, самостійний. Хитрий, може маніпулювати оточуючими на свою користь. В колективі серед однолітків друзів не має. Схильний до конфліктності, запальний, емоційно реагує на зауваження та критику однолітків. Приймає участь у громадському житті закладу освіти.

Враховуючи викладене, на думку Суду в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 ухилилася від своїх батьківських обов`язків в контексті ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки згідно досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_2 навчається, забезпечений всім необхідним для життя, має постійне місце проживання, проте має психічно-емоційний нестабільний стан, що не залежить від його матері ОСОБА_1 .

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті ч.1 ст.184 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.184 ч.1, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник