Справа №731/373/22
Провадження №3/731/233/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року смт. Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Коваленка В.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Зарічної Л.А.,

розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов з Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , студентки, тимчасово не працюючої, маючої середню освіту, не маючого статусу особи з інвалідністю чи УБД, незаміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу від 29 вересня 2022 року серії ГП №104216, 29 вересня 2022 року близько 11 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , під час проведення обшуку, згідно постанови суду на проведення такого обшуку, ОСОБА_1 вчинили злісну непокору законній вимозі працівникам поліції при виконанні службового обов`язку інспектору відділу протидії кібербезпеки Національної поліції Риндя А.О., а саме висловлювалася в грубій формі на адресу поліцейської та відштовхнула її, цим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Зарічна Л.А. вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП не визнала та заперечила щодо обставин викладених у змісті протоколу, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи та не відповідають складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 29 вересня 2022 рокі під час проведення обшуку вела себе адекватно та виконувала всі вимоги працівників поліції, будь які розпорядження в її сторону останніми не висловлювалися. Будь-якого фізичного впливу по відношенню до поліцейської ОСОБА_2 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не здійснювала. У зв`язку з цим, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, наполягала на закритті провадження по справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у інкримінованому їй адміністративному правопорушення не визнала та заперечила щодо обставин події, які викладені у даному протоколі. Підтримала позицію свого захисника. Додатково вказала, що під час проведення обшуку в приміщенні було декілька працівників поліції, які перебували в помешканні без належної правової підстави. Вказані працівники вели себе зухвало, погрожували, що в ході обшуку знімуть навіть шпалери, вчиняли психологічний тиск. Відеозйомка не велась безперервно, та моменту, коли як стверджує поліція вона здійснювала непокору не зафільмовано. Її реакція та поведінка була відповідною до обстановки. Під час того, як вона виходила з кімнати, дійсно зачепила працівника поліції, однак, це не могло спричинити тілесних ушкоджень. Жодних розпоряджень про виконання вимог працівники поліції не висловлювали.

Відповідальність за ст. 185 КК України, передбачена, зокрема, за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №104216, суду надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №104216, складеним 29 вересня 2022 року (а.с. 2), де зазначено особу порушника, час, місце та обставини вчинення адміністративного правопорушення;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно змісту яких, останні, 29 вересня 2022 року перебуваючи на місці події в якості понятих, були очевидцями проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де під час здійснення вказаних слідчих дій ОСОБА_1 висловлювалася на адресу поліцейських нецензурною лайкою. Крім того, в момент свого руху в напрямку іншої кімнати ОСОБА_1 відштовхнула поліцейську (а.с. 3, 4);

- рапорти працівників Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Чучупи А. та ОСОБА_5 з яких вбачається, що 29 вересня 2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила злісну непокору законній вимозі поліцейських, які проводили обшук та виконували службові обов`язки (а.с. 5, 6);

- відеозаписами з оптичного диску DVD-R, марки «VIDEX EXCELLENTI» (4,7 GB/120min/16Х), якими підтверджується факт здійснення працівниками поліції в приміщенні обшуку, під час якого ОСОБА_1 неодноразово висловлювалася нецензурною лайкою (а.с. 7).

Крім того, в судове засідання викликалася свідок, - працівник поліції ОСОБА_2 , яка в судове засідання не з`явилася. При цьому, остання, використовуючи засоби електронного зв`язку, 23 листопада 2022 року звернулася з письмовими поясненнями, які не суперечать та узгоджуються з обставинами події, які відображені у змісті протоколу про адміністративне. Вказавши, зокрема, що вона, будучи інспектором ВПК в Чернігівській області з напрямком в сфері протидії онлайн шахрайств, 29 вересня 2022 року перебувала під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 неодноразово в грубій формі висловлювала власне незадоволення стосовно вказаних слідчих дій та висловлювалася нецензурною лайкою. Крім того, остання під час свого руху, в напрямку іншої кімнати штовхнула її завдавши фізичного болю (а.с. 27-28).

Суд зважає, що установлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного адміністративного правопорушення.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац 2 п. 7постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз. 2 п. 5 рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) окремих положень ст. 263 КпАП та п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію»(справа про строки адміністративного затримання).

Безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, особливість застосування ст. 185 КУпАП полягає в тому, що вимога поліцейського, яку злісно не виконує правопорушник, спрямована на забезпечення громадського порядку і суспільної безпеки.

Згідно п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року N1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції N1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Так, зазначені норми направлені на забезпечення об`єктивного і неупередженого виявлення та фіксування правопорушень у тому числі і з метою подальшого використання зафіксованої інформації у якості доказів у суді.

Зазначене вбачається із положень п. 2. розділу І Інструкції N 1026, відповідно до якого застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється, в тому числі, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Аналіз цієї норми дає підстави стверджувати те, що за допомогою відеореєстратора повинна фіксуватись уся процедура виявлення та фіксації адміністративного правопорушення.

При цьому, аналізуючи надані суду відеозаписи, однозначно констатувати факт наявності в діях ОСОБА_1 ознак злісної непокори, законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків, не виявляється за можливе. Адже, будь-яких дій зі сторони ОСОБА_1 в частині створення перешкод у проведенні санкціонованого обшуку не вбачається.

На переконання суду, недноразове висловлювання ОСОБА_1 в адресу працівників поліції, під час виконання ними службових обов`язків, ненормативною лексикою, не відповідає терміну злісної непокори, в розумінні диспозиції ст. 185 КУпАП.

Більше того, суд зважає, що доказів агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_1 в бік працівників поліції, та факту пред`явлення до неї неодноразових вимог поліцейських які б могли свідчити про наявність в діях особи правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, надані суду відеозаписи не містять.

Витребуваний судом за клопотання сторони захисту повний відеозапис обшуку, до суду не надійшов. Причини невиконання вказаних вимог до суду не повідомлялися.

З наданих в судовому засіданні 25 листопада 2022 року усних пояснень свідка ОСОБА_3 однозначно констатувати факт злісної непокори ОСОБА_1 , законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ними службових обов`язків, не виявляється за можливе. Адже, остання вказали лише на неодноразові висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою під час обшуку, сам же факт поштовху працівниці поліції за твердженням свідка відбувся без відео фіксації. Конкретних вимог поліцейські не висловлювали, лише намагались заспокоїти ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_4 вказав, що під час обшуку ОСОБА_6 не хотіла віддавати телефон, адже як вона пояснювала, він необхідний для навчання, однак, працівники поліції його отримали. Про фізичний вплив з боку ОСОБА_6 на працівника поліції йому стало відомо від самої працівниці ОСОБА_7 , хоча цей момент він особисто не бачив а відеозйомка не велась.

В свою чергу, подія здійснення ОСОБА_1 фізичного впливу по відношенню до працівників поліції документально підтверджено не було.

Факт спричинення ОСОБА_1 працівникові поліції фізичного болю, надані суду відеозаписи не відображають. Доказів на підтвердження фіксування такого фізичного впливу до матеріалів справи не додано.

Рапорти працівників поліції, які на неодноразовий виклик суду так і не з`явилися, не є достатнім та переконливим доказам винності особи без інших доказів, а такі відсутні.

При цьому, будь-яких інших, належних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які беззаперечно доводили факт здійснення відповідних дій, які б могли сприйматися, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, матеріали справи не містять, а стороною захисту вказані обставини категорично заперечуються.

Згідно практики ЄСПЛ, національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, не повинен ініціювати дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягувати особу до відповідальності, уточнюючи в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, подія вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП не була доведена в ході судового розгляду, оскільки в матеріалах справи недостатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що остання за вказаних обставин у протоколі здійснила злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконання ним службових обов`язків. У зв`язку з цим, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, як того вимагає ст. 252 КУпАП, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а тому провадження по справі щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

З цих підстав, судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, 251, 266, 280, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП України, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.І. Савенко