Справа №: 343/1073/22
Провадження №: 3/0343/512/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В., Оленяк С.І.,

за участю: особи, яка притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисниці особи, яка притягується до адмінвідповідальності, - адвоката Кобилинець Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянинина України, який є особою з інвалідністю 3 групи, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушення вчинено при таких обставинах:

07 липня 2022 року о 00.04 год в с. Гошів по вул. Центральна Калуського району Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Volkswagen Transporter", д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер 6820, тест № 3405, проба позитивна 2,52 проміле.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винуватість у поставленому йому в провину правопорушенні не визнав, у зв`язку з тим, що за станом здоров`я йому важко говорити та виражати думку, просив, щоб його позицію висловила його захисниця.

Захисниця ОСОБА_1 - адвокат Кобилинець Т.В. просила закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Клопотання мотивувала тим, що її підзахисний свою винуватість у поставленому йому в провину правопорушенні не визнає, оскільки транспортним засобом 7 липня 2022 року він не керував. Він дійсно з товаришами у вказаний час перебував у с. Гошів по вул. Центральна, однак за кермом автомобіля був його колега ОСОБА_2 , який в даний час перебуває за кордоном, тому не може з`явитись у суд для дачі показів в якості свідка. Останній пішов до своєї дівчини, а ОСОБА_3 з ОСОБА_4 залишились його чекати біля транспортного засобу. Автомобіль був припаркований без порушень ПДР, зауважень до його паркування не було, про що свідчить відсутність постанови з даного приводу. В цей час до хлопців підійшли працівники поліції. Вони спілкувались зі ОСОБА_1 , з`ясовували належність автомобіля та висловили зауваження з приводу їх перебування на вулиці під час коменданської години. Оскільки транспортний засіб належить братові особи, яка притягається до відповідальності, й останній взяв його без дозволу у нього, тому і поводив себе як його власник, проте сильно розхвилювався через це все. Крім того, працівник поліції сказав, що від нього чути запах алкоголю, він перебуває на вулиці з автомобілем під час комендантської години у військовий час, тому ОСОБА_1 беззастережно виконував всі його вказівки, а через стан здоров`я і не міг особливо щось заперечувати чи пояснити всі обставини. Натомість поліцейський без будь-яких причин попросив його сісти в автомобіль та від`їхати, хоча, почувши від нього запах алкоголю, не мав права допускати його до керування транспортним засобом, тобто він спровокував її підзахисного на вчинення правопорушення. Про провокацію свідчить і те, що працівник поліції не фіксував розмову зі ОСОБА_1 перед транспортним засобом, а включив боді камеру у вигідний для нього момент, руху автомобіля та його зупинку до провокації правопорушення також не зафіксовано.

Вважає, що поліцейським порушено вимоги п.1 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про національну поліцію", а саме поліція, відповідно до покладених на неї завдань, окрім фіксації правопорушень, повинна здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, натомість поліцейський М. Москальчук, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував йому сісти за кермо автомобіля та проїхати. Основні вимоги справедливості, зазначені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відносяться до всіх видів праворушень, від самих незначних до особливо складних, при цьому суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації, що мало місце в даному випадку. Поліцейський не обмежив свої дії фіксуванням правопорушення, а впливав на її підзахисного з метою спровокувати його на вчинення правопорушення, тобто на керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не був зупиний працівниками поліції, а сів за кермо та проїхав декілька метрів за вказівкою останніх, при цьому вказана вимога суперечила нормам національного законодавства, тобто поліцейським було здійснено вплив на ОСОБА_1 з метою спровокувати його на вчинення адміністративного правопорушення, а відтак такі докази не можуть бути належними та допустими, що є підставою для закриття провадження у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ІІI. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення долучено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 110209 від 07.07.2022, в якому викладена суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке відповідає викладеному вище. Посвідчення водія серії НОМЕР_2 вилучено та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DT №253189. Зі вказаним протоколом ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчив своїм підписом, не надавши при цьому пояснень (а.с. 1);

- роздруківку з приладу Драгер alkotest 6820, відповідно до даних якої тест на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведено о 00.11 год 07.07.2022. Результат тесту № 3405 2,52 проміле. На роздруківці наявний підпис інспектора М.Москальчука та особи, що тестують, - ОСОБА_1 (а.с. 2);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/7816, яке чинне до 04.10.2022, та свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам Методики повірки ДСТУ 8950:2019 (а.с. 9);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук, за допомого алкотест Драгер 6820. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 2,52 проміле. З результатом ОСОБА_1 згоден, що він засвідчив своїм підписом (а.с. 3);

- направлення, складене 07.07.2022 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук. Водій проїхати в медичний заклад відмовився, огляд проводився за допомогою алкотеста Драгер 6820, результат якого позитивний 2,52 проміле (а.с. 4);

- рапорт поліцейського СРПП відділення поліції №1 (м.Долини) Кальського РВП М.Москальчука від 07.07.2022, відповідно до якого під час патрулювання 07.07.2022 близько 00.23 год в с. Гошів по вул. Центральна на автодорозі Р-21 "Долина-Хуст" було помічено транспортний засіб марки "Volkswagen Transporter", д.н.з. НОМЕР_3 ,в якого були відсутні передні та задні бризговики, які передбачені конструкцією даного автомобіля, після чого було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб. Під час зупинки було помічено, що водій не користується пасивним засобом безпеки. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова слів, тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на факт перебування в стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній погодився. Пройшовши тест, результат виявився позитивним 2,52 проміле. Проїхати в медичний заклад водій відмовився(а.с.5);

- довідку та копію посвідчення водія, згідно з якими ОСОБА_1 видано посвідчення водія НОМЕР_2 категорії В з терміном дії з 28.08.2017 по 28.08.2047 (а.с.6,7);

- диск з відеозаписом, на якому маються чотири файли (а.с.10):

на першому відеозаписі (0000000__0001) з часом з 00:08 до 00.23 год 07.07.2022 зафіксовано як працівник поліції підходить до автомобіля, вітається, представляється і запитує, куди особа прямує. У цей час підходить інший поліцейський, який просить особу "завести машину та з`їхати там дальше". Особа, яка сидить за кермом, заводить мотор та від`їжджає. Перший поліцейський просить "станьте тут", після чого розпитує, звідки їде чоловік, знову ж таки вітаючись з ним. Останній вказує, що їде "з дому додому". З боку нього сидять ще двоє пасажирів, які пояснюють працівнику поліції, куди вони їдуть і що вони мають зустріти знайомого, який не знає, куди їхати. На вимогу поліцейського чоловік пред`являє посвідчення водія та реєстраційні документи, з яких встановлюють особу ОСОБА_1 , який перебуває за кермом транспортного засобу. Водія запитують, чи він не вживав алкоголь, на що він вказав, що випив сьогодні дві-три пляшки пива. Поліцейські повідомляють, що оскільки від нього чути запах алкоголю, йому слід пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Вказують, що такий він може пройти на місці зупинки транспортного засобу або проїхати у лікувальний заклад. Також зазначають, що він має право відмовитись від проходження огляду, однак така відмова буде прирівнюватися до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський неодноразово пропонує пройти огляд на місці зупинки, у лікувальному закладі чи відмовитися від його проходження та повторно зазначає про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя, тому вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, що є підставою для проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу сертифікованим приладом Драгер 6820. Водій запитує, чи може оплати штраф на місці, на що йому дано відповідь про те, що питання про накладення штрафу вирішується судом. ОСОБА_5 показали прилад та надали для перевірки запакований муштук до нього. Особа пересвідчилась у цілісності обгортки муштука, яку самостійно розпакувала. У його присутності його вставили у прилад та зробили контрольний замір, тест № 03404, який показав відсутність алкоголю у муштуку. Після цього водій погодився пройти огляд, продув муштук, результат тесту № 03405 - 2,52 проміле. Поліцейський повідомляє, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з чим останній погодився, вказавши, що він вже це визнав. Особі повідомлено, що її відсторонено від керування транспортним засобом і відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

на відеозаписі (0000000__0002) з часом з 00.23 по 00.38 год 07.07.2022 зафіксовано друк тесту з приладу Драгер. Поліцейський кличе Стрипу В.Р., якому повідомляє про розгляд справи про вчинення ним правопорушення, роз`яснює йому права, у тому числі на адвоката, заявляти клопотання, подавати докази, пояснення, а також зазначив про те, що дані приладу Драгер показали, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,52 проміле. У роздруківці вказують дані особи ОСОБА_1 , дату народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проведення тестування с. Гошів, в якій він розписався та отримав її копію. Особа знову вказує, що дійсно випила. На запитання чоловіка про причину зупинки, поліцейський відповів, що підставою такої було не використання ременів безпеки. У присутності ОСОБА_1 складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який він підписав, з результатом огляду погодився;

на відеозаписах (0000000__0003 та 0000000__0004) з часом з 00.38 до 00.53, 00.53 до 01.07 год 07.07.2022 зафіксовано продовження процедури оформлення документів (направлення до лікувального закладу, тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, постанови). Зміст постанови озвучили, роз`яснивши порядок сплати штрафу, права, у тому числі передбачені ст. 63 Конституції України. Також ОСОБА_1 повідомлено про складення відносно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено його зміст, права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також право на адвоката, перекладача. Поліцейський вказав, що вилучає посвідчення водія та вручає тимчасовий дозвіл, про отримання якого ОСОБА_1 розписався. Як і підтвердив своїм підписом про ознайомлення зі змістом ст. 63 Конституції України та про ознайомлення зі змістом протоколу. Копію протоколу особі вручено.

Вищеописаний відеозапис, який фіксує процедуру проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та складення письмових доказів, ознайомлення з їх змістом, є послідовним та записаним у хронологічнному порядку, безперервно, що підтверджується зафіксованим часом на переглянутих відеофайлах.

В свою чергу захисниця особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в спростування винуватості свого довірителя заявила клопотання про закриття провадження у справі, що описано вище, а також надала медичну документацію, на підтвердження того, що її довіритель через стан свого здоров`я не міг заперечувати чи пояснити всі обставини при події, яка мала місце 07.07.2022, та у зв`язку з чим піддався впливу працівника поліції (а.с. 27, 28). Також сторона захисту клопотала про допит в якості свідка інспектора поліції ОСОБА_6 , який, на її думку, спровокував її підзахисного на вчинення адміністративного правопорушення, після чого склав протокол за ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що 07 липня 2022 року, перебуваючи в наряді, рухався на службовому автомобілі з м. Болехів у м. Долина. Під час руху ним було помічено автомобіль, який в с. Гошів здійснив поворот без увімкнення покажчика повороту і зупинився. Його зупинка зафіксована не була, оскільки була далека відстань до нього. Коли вони під`їхали до транспортного засобу, за кермом перебував ОСОБА_1 , а в автомобілі було ще двоє осіб - пасажирів. Вони запропонували йому від`їхати, оскільки транспортний засіб стояв на самому перехресті, ближче до центральної частини дороги, через що в нічну пору доби та погану видимість в нього міг би в`їхати інший транспортний засіб. Під час спілкування зі ОСОБА_1 з приводу порушення комендантської години, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що він йому вказав та запропонував пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що той погодився. Було встановлено, що особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Ні ОСОБА_1 , ні двоє його пасажирів, у тому числі і той, який вказував, що є учасником бойових дій і "розбирається у законодавстві", не вказували про те, що транспортним засобом керувала інша особа.

V. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до таких висновків.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства"). Санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення, повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) також зазначав і про те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення і рішення (постанови), що приймається в конкретній справі.

У них, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та які визначають його суть.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. При цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які, відповідно до чинного законодавства, представляють собою будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по суті.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

На підтвердження винуватості у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, надано протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду, роздруківку з приладу Драгер, а також відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, які є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

При цьому, наданий суду рапорт не є доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки за своїм змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій. Про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості водія у вчиненні адміністративних правопорушень, неодноразово вказував і Верховний Суд у своїх висновках, в тому числі у постанові по справі №524/4668/17.

Однак, долучений до матеріалів справи та досліджений у судовому засіданні відеозапис дає можливість повно, детально та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, конкретизувати поведінку поліцейського та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На відеозаписі зафіксовано, що працівником поліції було роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, підстави для огляду, порядок та правильність проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, після чого останній продув прилад Драгер, результат якого показав 2,52 проміле. Шляхом уточнюючих запитань працівник поліції переконався, що ОСОБА_1 розуміє істинність подій, які відбуваються. Зміст усіх дій було йому роз`яснено і його товаришем, який був пасажиром транспортного засобу. ОСОБА_1 було ознайомлено з результатами огляду на вимірювальному приладі, з якими від погодився, підписавши відповідну роздруківку та акт огляду. Після цього ОСОБА_1 не висловлював зауважень на дії працівників поліції чи щодо неправомірності проходження огляду за допомогою приладу Драгер, не заперечував стану алкогольного сп`яніння, як і результати огляду. Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено її права, у тому числі право на адвоката, перекладача.

В судовому засіданні працівник поліції, будучи допитаним як свідок, вказав, що причиною зупинки було порушення водієм Правил дорожнього руху, оскільки він рухався у комендантський час та, повертаючи праворуч, не увімкнув відповідний покажчик повороту. Так, постанову з приводу вказаного винесено не було, оскільки через значну відстань зафіксувати таку не представилось можливим. Натомість ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУПАП (а.с. 8), якою його, як водія транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності, та яка не оскаржена у встановленому законом порядку. При цьому суд також звертає увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи захисту про те, що поліцейськими не проводилась безперервна відеофіксація обставин виявленого правопорушення, що є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18 грудня 2018 року № 1026, а фрагменти відеозапису спілкування поліцейських з ОСОБА_1 є порушенням Інструкції і їх зміст об`єктивно не підтверджує відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд відхиляє як необгрунтовані, виходячи з такого. Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в якому зафіксовано зупинку транспортного засобу. Натомість у даному випадку відеозапис вівся безперервно, від початку виконання поліцейським своїх обов`язків (коли він підійшов до транспортного засобу, за кермом якого перебував водій, привітався, представився та після перепаркування автомобіля продовжив спілкування з його кермувальником) і до завершення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та оформлення документів, ознайомлення з їх змістом.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що поставлене у провину ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, зумовлене станом його здоров`я та провокацією працівників поліції, яка полягала у тому, що, знаючи про те, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані, вони вказали останньому сісти за кермо та їхати на транспортному засобі, чим спровокували його до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви" (п. 55) зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи вбачається, що працівники поліції не проводили негласну операцію стосовно ОСОБА_1 , а діяли відкрито, відповідно до наявної ситуації, не мали надійної достовірної інформації про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, не підбурювали його до вчинення правопорушення шляхом наполегливих спонукань та обіцянок і не вчиняли дій, які переконували його в необхідності порушити закон, а діяли в межах своїх повноважень.

Так, зі змісту переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівник поліції підійшов до транспортного засобу, за кермом якого сидів, як встановлено пізніше, ОСОБА_1 , привітався з ним, представився та почав з`ясовувати, куди та у зв`язку з чим він прямує. В цей час підійшов інший поліцейський та попросив особу, яка сидить за кермом, "завести машину та з`їхати там дальше". Вона завела мотор та від`їхала. Перший поліцейський розпитував, звідки їде чоловік, знову ж таки вітаючись з ним. Останній вказував, що їде "з дому додому". З боку нього сиділи ще двоє пасажирів, а не один, про якого вказала захисниця, які пояснювали працівнику поліції, куди вони їдуть і що вони мають зустріти знайомого, який не знає, куди їхати. Вказане спростовує твердження захисниці про те, що вказаним подіям передували ті, про які вона вказувала в судовому засіданні (що транспортний засіб був припаркований іншою особою, ОСОБА_1 з товаришем стояв біля нього, коли до них підійшли працівники поліції, і між ними відбувалася розмова, з`ясовувалось перебування під час комендантської години на вулиці та інше), оскільки описане вище (привітання, представлення, запитання куди їдуть …) свідчить про тільки-но розпочату розмову поліцейського та ОСОБА_1 під час перебування його в автомобілі на водійському місці.

Також зміст переглянутого відеозапису вказує на те, що будь-якого прохання водієві присісти у транспортний засіб працівник поліції не висловлював. ОСОБА_1 з часу встановлення його особи і до прохання проїхати та заглушити мотор перебував за кермом. У цей час ніхто не виходив та не присідав у автомобіль, у тому числі і на водійське місце. При цьому, ні ОСОБА_1 , ні пасажири, які перебували у транспортному засобі, жодного разу не обмовилися про те, що за кермом перебувала інша особа, про яку вказує сторона захисту. ОСОБА_1 вів себе як водій, пред`являв документи на транспортний засіб та на право керування ним, без будь-якого примусу, на прохання поліцейського проїхав автомобілем на більш безпечне місце, цікавився чи можна оплатити штраф на місці, саме в нього, а не в будь-якої іншої особи, знаходилися ключі від автомобіля. Тому факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним. Пасажирів було двоє, а не один, як вказала захисниця, що спростовує твердження про те, що вони чекали удвох на третю особу, яка і була водієм транспортного засобу. Крім того, на місці присутні в транспортному засобі особи розказували зовсім іншу версію перебування їх у нічний, комендантський час на дорозі, а саме, що мають зустріти знайомого, який не знає дороги. Вказане дає підстави вважати, що версія про існування іншого водія з`явилася під час розгляду адмінматеріалів в суді.

З відеозапису також встановлено, що після заглушення мотору та з`ясування даних особи, яка перебувала за кермом, ОСОБА_1 повідомлено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Тобто, такі було виявлено вже після того як водій від`їхав ближче до обочини та після зупинки транспортного засобу. До початку такого руху поліцейський встиг тільки привітатись, назватися та запитав, куди їдуть, однак відповіді ще не встиг отримати, коли інший поліцейський попросив водія від`їхати з дороги і той переїхав автомобілем у зазначене місце. Тому доводи захисту про те, що працівники поліції діяли не превентивно, а свідомо спровокували підзахисного на порушення Правил дорожнього руху, не відповідають дійсності, оскільки факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння було встановлено саме внаслідок проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а ознаки такого сп`яніння виявлено після повної зупинки транспортного засобу під час розмови водія з поліцейським.

Що стосується доводів захисниці про те, що ОСОБА_1 в силу наявних у нього захворювань піддався впливу та беззастережно виконував вказівки працівника поліції, то суд зазначає, що, відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511), тобто, в редакції, яка діяла на час видачі ОСОБА_1 посвідчення водія, посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України № 65/80 від 31.01.2013 затверджено Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами з терміном дії з 28.08.2017 року (а.с. 6), він пройшов медичний огляд, під час якого була врахована встановлена йому інвалідність з дитинства (а.с. 27), а також підготовку відповідно до встановлених планів і програм та склав теоретичний і практичний іспит в сервісному центрі МВС, тому він як учасник дорожнього руху повинен знати та неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху.

При цьому суд зважає, що ОСОБА_1 має певні захворювання (а.с. 28), які, на думку сторони захисту, не дають йому можливості уникнути впливу, у тому числі і працівників поліції, однак звертає увагу на те, що, відповідно до вимог п. 1.5 Розділу І Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, водій власного транспортного засобу у разі погіршення стану здоров`я, якщо це перешкоджає безпечному керуванню транспортним засобом, повинен вжити відповідних заходів для безпечного керування транспортним засобом, у тому числі пройти позачерговий медичний огляд. Це зумовлено тим, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що твердження про провокацію вчинення адміністративного правопорушення спростоване у судовому засіданні вищеописаними доказами та спрямоване на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи вищевказане, в також те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений працівниками поліції з дотриманням процедури його проведення, будь-яких порушень при провадженні справи про адмінправопорушення з боку працівників поліції при перегляді відеозапису судом не встановлено, факт провокації не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, щоб покласти в основу цієї постанови щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за вищевикладених обставин.

Аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу, те, що він є особою з інвалідністю 3 групи.

Обставин, які пом`якшують та які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення, яке б вiдповiдало вчиненому ним правопорушенню та його особі, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 38, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М. Монташевич