Провадження № 33/801/975/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шидловський О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Малика Олександра Володимировича, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000,00 грн. на користь держави.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 , 31.08.2022 року о 23:05 год., в м. Вінниці по просп. Коцюбинського, біля буд. №7, здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі, автомобілем марки «Ford C-Max», д.н.з. НОМЕР_1 , без реєстрації як суб`єкта господарювання та одержання ліцензії на даний вид діяльності, відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року захисник Малик О. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її такою, що не відповідає закону, матеріалам та обставинам справи, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, такі дії мають носити систематичний характер, оскільки підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України) і особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна довести наявність таких випадків, зв`язати їх воєдино, а також довести їх систематичність.

Вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомляв суду, що послуг з перевезення пасажирів на таксі він не надавав, господарською діяльністю з перевезення пасажирів на таксі не займався та не займається, тому відповідної ліценції немає, як суб`єкт господарської діяльності не зареєстрований, однак суд першої інстанції безпідставно зазначив у постанові про нібито визнання вини ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду на те, що жодні документи, які містяться у матеріалах справи не підтверджують, що ОСОБА_1 здійснює системне провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 не отримував жодного прибутку, а тому його дії не являються провадженням господарської діяльності.

Зазначає, що у даному випадку на транспортному засобі, яким керував ОСОБА_1 взагалі не було жодних розпізнавальних знаків, які б могли свідчити про використання автомобіля для систематичного провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі, що передбачено ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На думку захисника, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а усі сумніви щодо провадження ОСОБА_1 господарської діяльності мають тлумачитися на користь останнього відповідно до положень ст. 62 Конституції України.

В обґрунтування клопотання про поновлення його підзахисному ОСОБА_1 пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2022, зазначив, що вказана постанова надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень 16.11.2022 та опублікована 17.11.2022, тому у ОСОБА_1 не було можливості ознайомитися з нею раніше, ніж 17.11.2022. Крім того, зазначена постанова суду ОСОБА_1 надана не була, а з її текстом у Єдиному державному реєстрі судових рішень захисник Малик О. В. ознайомився 21.11.2022, після звернення ОСОБА_1 за професійною правничою допомогою адвоката, тому 21.11.2022 до Вінницького міського суду Вінницької області було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи з метою підготовки апеляційної скарги, а 22.11.2022 захисником подано скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строки на апеляційне оскарження пропущені з поважних причин.

ОСОБА_1 суду пояснив, що він не займався підприємницькою діяльністю. В суді першої інстанції вину не визнавав, а пояснення, які суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній постанові, суду не надавав. Він їхав біля залізничного вокзалу і йому махнула рукою жінка, яку він підібрав. Ця жінка давала пояснення як свідок під тиском поліції, оскільки він це сам бачив.

Захисник Малик О. В. суду пояснив, що не було зафіксовано факт отримання прибутку та систематичності по факту здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, що є підставою для закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Малика О. В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до п. 24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів, а статтею 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників щодо надання послуг з перевезень пасажирів передбачена відповідальність.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

За відсутності визначених діючим законодавством необхідних документів заборонено здійснення діяльності, пов`язаної із перевезенням пасажирів.

Посилання на те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП необхідне встановлення в діях фізичної особи ознак здійснення нею підприємницької діяльності, яка у тому числі має містити ознаки систематичності (не менше ніж три рази протягом одного календарного року), з посиланням на роз`яснення, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», суд апеляційної інстанції визнає неприйнятними.

У зв`язку зі зміною законодавства, регламентуючого питання запровадження та здійснення господарської діяльності, до статті 164 КУпАП неодноразово вносилися відповідні зміни, у тому числі до частини першої вказаної норми права.

Аналіз диспозиції ст. 164 ч. 1 КУпАП, в редакції станом на 31.08.2022, не дає підстав вважати, що до адміністративної відповідальності може бути притягнена фізична особа лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності. Сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст. 164 ч.1 КУпАП.

Крім того, пояснення ОСОБА_1 в суді першої інстанції про те, що він дійсно здійснював діяльність з перевезення пасажирів на таксі, у зв`язку з чим зайшов на відповідний сайт таксі та зареєструвався, підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 , згідно письмових пояснень якої встановлено, що вона приїхала з м. Києва до м. Вінниці і із залізничного вокзалу через сервіс «Bolt» замовила собі таксі. Замовлення прийняв водій на ім`я ОСОБА_4 на автомобілі «Форд C-мax», НОМЕР_1 . По вул. Коцюбинського 7А їх зупинили працівники поліції за порушення комендантської години.

Не спростовують вірні висновки суду першої інстанції доводи захисника про те, що працівниками поліції не було зафіксовано факт отримання прибутку, оскільки пасажирка не була доставлена до місця призначення у зв`язку із адміністративним затриманням ОСОБА_1 .

Встановивши, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, не маючи дозвільних документів на вчинення такої діяльності, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже підтверджують винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, доводи щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є безпідставними.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Малика Олександра Володимировича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко