ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/443/22Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 33/817/654/22 Доповідач - Ваврів І.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: адвоката Печінки В.Д, що діє в інтересах ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Печінки П.В. на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Як визнав суд, ОСОБА_1 , 09.05.2022 року о 13:51 год. на автодорозі Т2011 в с. Крогулець, Чортківського району Тернопільської області, керував транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, Правопорушення вчинено повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,адвокат Печінка П.В. вважає, що висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП доведений неналежним чином перевіреними, оціненими та вказаними у постанові суду доказами.

На думку апелянта, розгляд справи про адміністративне правопорушення судом проведено не у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає нормам закону, оскільки наведені у ньому обставини щодо дати, часу вчинення адміністративного правопорушення не узгоджуються із дослідженими у суді першої інстанції доказом відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Звертає увагу, що згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського дата фіксації правопорушення зазначена 08.05.2022 року з 13 год. 02 хв. до 13 год. 34 хв., однак у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено 09.05.2022 року 13 год. 51 хв.

Вважає, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом на підтвердження винуватості його підзахисного у вчиненні правопорушення.

На підтвердження факту неможливості керування ОСОБА_1 автомобілем у місці, час та дату, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянт долучає довідки з місця роботи від 15.11.2022 року та копію табелю використання робочого часу.

На думку апелянта, посилання в рішенні суду на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується копією постанови серії БАВ № 578935, є помилковим, оскільки доказів на підтвердження сплати штрафу у матеріалах справи немає.

Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази, того , що відносно ОСОБА_1 виносилась постанова про притягнення останнього до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у травні 2022 року.

Просить постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП скасувати, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши апелянта адвоката Печінку П.В., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 ; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 467396, 09.05.2022 року о 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, є непереконливими, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Доводи апелянта про невідповідність дати та часу зафіксованого правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення та нагрудній камері поліцейського були предметом дослідження місцевого суду і отримали належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (файл 00000_050813708_0003А) зафіксовано оголошення поліцейським тексту складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 467396 від 09.05.2022 року, що виключає сумнів стосовно дати, часу та місця фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 , а також безпосередньо обставин події правопорушення.

Тому, невідповідність часу та дати фіксації правопорушення між протоколом та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського є технічною помилкою, яка не спростовує досліджених судом доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Наведені у протоколі обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, які були досліджені судом першої інстанції і у своєму взаємозв`язку підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що працівниками поліції виявлено факт порушення Правил дорожнього руху України водієм транспортного засобу ВАЗ , д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , за що його притягнуто до відповідальності за ст.126 ч.4, ч.1, КУпАП.

Також відеозаписом зафіксовано, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівником поліції повідомлено про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці або в медичному закладі, від чого останній відмовився.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , при спілкуванні з працівниками патрульної поліції, на місці зупинки транспортного засобу, на запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 підтвердив даний факт.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за те, що 11 березня 2022 року, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відсутність доказів про сплату штрафу згідно постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.ст.126 ч.1, 126 ч.4 КУпАП, про що сторона захисту вказує в апеляційній скарзі, не може свідчити про неналежність цього процесуального документу як доказу. Вказаною постановою засвідчено порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, фіксація яких працівниками поліції, в сукупності з наявністю у водія ознак алкогольного сп`яніння, давала їм підстави в подальшому вимагати проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до положень п.2.5 ПДР України.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Печінки П.В. залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя