ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1607/22 Справа № 206/2680/22 Суддя у 1-й інстанції - Прінь І. П. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм в ПП « ОСОБА_3 ", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення 19.08.2022 року о 10-50 год. в м. Дніпро, вул. Ілларіонівська,бу.9, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з SCANIA G400 д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Schmitz д.н.з. НОМЕР_2 , не переконався, що це буде безпечно та перед поворотом праворуч не зайняв завчасно відповідне праве положення, в результаті чого відбулося зіткнення з т.з. CHEVROLET LACETTI д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті ДТП т.з. отримали механічні пошкодження, є матеріальні збитки, чим порушив п. 10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що рішення суду є незаконне, необґрунтоване, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи всупереч вимогам ст.280 КУпАП не з`ясував чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна особа на яку складено протокол в його вчиненні, а лише оцінив його дії як потерпілого, звинувативши його у невиконанні п.12.3 ПДР і виправдавши водія ОСОБА_2 , надавши перевагу лише його поясненням.

Аргументує тим, що співробітниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення обгрунтовано зазначено, що водій вантажного автомобілю порушив п.10.1 та п.10.4 ПДР, що знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, а саме: виконання повороту вантажним автомобілем, виконання повороту не з правого краю дороги та кінцеве розташування автомобіля "Шевроле" справа від полупричепа автомобіля "Сканія", пошкодження причепа збоку справа, а легкового автомобіля "Шевроле" збоку зліва, що говорить про те, що під час виконання маневру правого повороту вантажним автомобілем, легковий автомобіль знаходився праворуч від вантажного автомобілю, а не позаду, і саме порушення ПДР водієм ОСОБА_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди і саме в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Мотивуючи свої висновки про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, суд послався на те, що складена працівником поліції схема місця ДТП містить неточності і прогалини, оскільки в ній не зазначені дорожні знаки, які встановлені на дорозі та не зазначено дорожню розмітку. Таким чином, судом не було встановлено в діях ОСОБА_2 порушень вимог п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які висуваються йому в провину, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення і які б безсумнівно свідчили про те, що ці порушення правил дорожнього руху знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №151223 від 19.08.2022 року, складений за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , та додані до нього документи, зокрема на схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 19.08.2022 року.

Апеляційний суд також погоджується із висновком місцевого суду про те, що схема місця ДТП (а.с.2) складена працівниками поліції із порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, оскільки неможливо встановити дані щодо порушення ОСОБА_2 ПДР саме перестроювання, а також того, що перед поворотом праворуч він не зайняв вчасно відповідного правого положення, як-то визначено положеннями п.п.10.1, 10.4, ПДР України, ураховуючи те, що в схемі не зазначені дорожні знаки, які встановлені на дорозі та не зазначено дорожню розмітку.

У свою чергу долучені до матеріалів справи фотознімки (а.с.5) не містять у собі елементів офіційного документу, яким може бути фототаблиця, що складається та підписується уповноваженою службовою особою та використовується як доказ у справі.

До того ж, як вірно вказав в своїй постанові місцевий суд, п.10.6 Правил дорожнього руху дозволяє водіям транспортних засобів, які через свої габарити не можуть виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, відступити від вимог п.10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки та перешкод іншим учасникам руху.

Разом з цим, водій ОСОБА_1 , який рухався позаду вантажного автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , мав впевнитися у безпечності свого маневру (повороту направо) і зачекати завершення маневру вантажного автомобіля, який рухався попереду і який перший почав здійснювати поворот праворуч, тобто діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про відсутність у діях особи ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме факту порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а ті докази, які бути надані суду, не можуть бути допустимими, тому що отримані із порушенням законодавства. Наведені обставини згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, що було зазначено в оскаржуваній постанові суду та що, у свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Враховуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції про недоведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП є законним, оскільки ґрунтується на доказах, які були надані та перевірені судом у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО