21.06.2022 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/245//22
Провадження № 3/533/149/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Жилінської Н.А., особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, одружений, утриманців не має, має ІІІ групу інвалідності, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року не притягувався,

- за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 242703 від 23 квітня 2022 року у цей день23 квітня 2022 року о 21 годині 50 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вулиці Вишнева в селі Василівка Полтавського району Полтавської області на дорозі для автомобілів керував транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав не повністю. Не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, але стверджував. що не керував автомобілем й саме з цих підстав відмовився від проходження огляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у тому числі відеозапис фіксації правопорушення, що наданий разом з протоколом про адміністративне правопорушення, заслухавши в судовому засіданні пояснення громадянина ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поліцейського Плахтієнка Ю.Ю., суддя дійшла таких висновків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1-2 ст. 7 КУпАП).

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено, відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, з висновку № 28 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2022 (а.с. 7), вбачається, що за результатами огляду встановлено перебування ОСОБА_1 на час огляду у стані алкогольного сп`яніння, а не відмова від огляду.

Свідок ОСОБА_2 , яка є лікарем Козельщинської ЦРЛ та безпосередньо проводила огляд на стан сп`яніння, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою алкотестеру, що було зафіксовано у відповідному акті на огляд на стан сп`яніння. Стан сп`яніння було визначено клінічним оглядом та поясненнями самого ОСОБА_1 , який не заперечував факт сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 , яка працює медичною сестрою приймального відділення Козельщинської ЦРЛ, у судовому засіданні пояснила, що близько 22 години поліція привезла на огляд ОСОБА_1 , якому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, але він відмовився. Все було зафіксовано лікарем у акті та у висновку.

У той же час, інформацію щодо відмови від проходження огляду медичний висновок, наявний в матеріалах справи, не містить. Акт огляду, на який посилалися свідки та поліцейський, суду надано не було.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.04.2022, вбачається, що у цей день прийнято заяву від ОСОБА_4 про те, що до його домоволодіння під`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно письмових пояснень громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_4 23.04.2022 близько 20.40 год помітив, як до його подвір`я під`їхав автомобіль, після чого він вийшов та побачив, що біля його подвір`я стоїть автомобіль та з автомобіля вийшов гр. ОСОБА_1 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Після виклику поліції ОСОБА_1 знову сів за кермо та почав рухатися у напрямку дороги, а потім знову розвернувся і став біля його подвір`я.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_4 пояснив, що у день складення протоколу він був дома та почув гуркіт, бо як з`ясувалося ОСОБА_1 бив у ворота ногами, був п`яний. Свідок бачив, як ОСОБА_1 біля хвіртки їздив на машині туди-сюди біля подвір`я. За показами свідка, водій поліцейської машини також бачив, як рухався на автомобілі ОСОБА_1 , але це не було зафіксовано, оскільки у поліцейських не робив відеореєстратор.

Разом з тим, допитаний у судовому засіданні працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_5 , стверджував, що рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 зафіксовано, у тому числі візуально, працівниками поліції не було. Висновки щодо керування транспортним засобом ґрунтувалися виключно на показах заявника ОСОБА_4 , від якого поступив виклик на короткий номер «102» про керування транспортним засобом водієм, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя зазначає, що ОСОБА_1 не заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, але заперечував факт керування транспортним засобом у такому стані.

Відеозаписом, наданим на підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідженого у судовому засіданні, не підтверджується факт керування автомобілем, процес його руху та зупинки, що виключає можливість зробити беззаперечний висновок про наявність вини у діях особи, відносно якої складено протокол, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з викладеним слід зазначити, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України у п. 27 постанови від 23.12.2005 N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Зважаючи на відсутність достатніх доказів на підтвердження того, що громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом, він не може вважатися суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні закону.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. Оскільки, ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом, а з відеозапису, долученого до матеріалів справи, неможливо встановити, що він дійсно керував автомобілем, таким чином унеможливлюється притягнення останнього до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як особу, яка керувала транспортним засобом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення за відсутності інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вини особи.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 7) суддя не бере до уваги, оскільки такий доказ не доводить факт керування особою транспортним засобом, що є обов`язковою та необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності у порядку, встановленому законом. Крім того, згідно вказаного висновку особа перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що було визначено за результатами огляду, у той час як інкримінується особі інше порушення, а саме: відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях особи відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Письмові пояснення та покази свідка ОСОБА_4 суддя не бере до уваги, оскільки як повідомив сам свідок, та не заперечував ОСОБА_1 , вони перебувають у неприязних відносинах один з одним з особистих мотивів.

Покази свідка ОСОБА_6 суддя також не бере до уваги, оскільки він перебуває у дружніх відносинах зі ОСОБА_1 , його покази не були послідовними, не в повній мірі відповідали показам самого ОСОБА_1 , він залишив місце події одразу після виникнення конфлікту між ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_4 та не був присутнім протягом усього часу інкримінованих ОСОБА_1 подій.

Разом з тим, наведені вище факти свідчать про недостатність доказів у справі, які б підтверджували існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину.

Як уже зазначалось вище, згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

З урахуванням наведених обставин слід дійти висновку, що матеріали адміністративної справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, викладене вище надає обґрунтовані підстави дійти висновку про недоведеність матеріалами справи складу і події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, статями 251-252, 256, 276, 279, 283-284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 21 червня 2022 року.

Суддя В.П. Козир