Номер провадження: 33/813/1332/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Кутурланова О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Кутурланова О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Виходець А.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2022 року якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною за ч.1. ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 гривень.

Відповідно до постанови суду, 09.08.2022 року о 22 год. 33 хв., гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 , в м. Одеса, по вул. Слобідська, 7, перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на однобічність позиції суду, неповне з`ясування обставин справи, спрямоване на притягнення її до адміністративної відповідальності, просила скасувати постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2022 року та провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1.ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду та складення протоколу, не роз`яснили їй права та позбавили права на захист. Крім того, під час її відмови та складення протоколу про адміністративне правопорушення не були присутні свідки, а також відсутнє направлення на проведення огляду в медичному закладі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, відео матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або щодо перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду( Постанова КМУ «Про затвердження Порядку направлення водіїв

транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,

наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року).

Зазначені вище вимоги закону як поліцейськими під час складання протоколу про адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , так і судом першої інстанції під час встановлення фактичних обставин справи, дотримано в повному обсязі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.08.2022 року Серії ААД № 098002, 09.08.2022 року о 22 год. 33 хв., в м. Одеса, по вул. Слобідська, 7, ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів), від проходження тесту та огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі відмовилася у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом, де зафіксовано момент зупинки автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції щодо вживання нею алкогольних напоїв ОСОБА_1 почала сперичатися із працівником поліції та поводити себе агресивно. На неодноразову вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер чи у медичному закладі ОСОБА_1 спочатку ухилялася від відповіді, а потім відмовилася. Згодом правопорушниця погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак, при проходженні огляду постійно сварилася із працівниками поліції, на вказівки поліцейського як правильно потрібно проходити огляд реагувала агресивно. Працівники поліції неодноразово просили ОСОБА_2 правильно проходити огляд за допомогою приладу «Драгер», проте остання невірно використовувала (фактично не продувала) вказаний прилад.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень з боку працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що протокол складено без присутності двох свідків не може бути підставою для скасування постанови суду, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння фіксувалася на бодікамеру працівника поліції, яка повністю відтворює обставини події під час відмови та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не ознайомили ОСОБА_1 з її правами, передбаченими ст.63 Конституції України спростовуються особистими письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де остання вказала, що працівники поліції зачитували їй права, проте вона погано їх чула.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на відсутність у матеріалах справи направлення водія на медичний огляд, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів п.6,7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

За приписами п. 9 розділу 11 Iнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому, у разі відмови водія від проходження медичного огляду, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Із викладеного слідує, що направлення водія на медичний огляд складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження, а безпосередньо сам акт огляду, складається уповноваженою особою за результатами проведення медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на те, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я і ця обставина апелянтом не заперечується та зафіксована у наданих поліцейськими вудео матеріалами, то необхідність складання відповідного направлення у правоохоронців була відсутня.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані у справі докази, дав їм належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявність підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на законі та досліджених судом доказах.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП .

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова Суворовського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2022 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись положеннями статті 280, 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.В. Кутурланова