ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/6845/21 Номер провадження 33/814/1557/22Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі адвоката Галінкіна В.Ф., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Галінкіна Валерія Феліксовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16.10.2021 року о 16 год. 50 хв. у м. Харків по Мерефянському шосе, 17В, він керував автомобілем УАЗ 3163-030, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я (КНП КОР ОНД) у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Галінкін В.Ф., подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2022 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також на те, що суд першої інстанції безпідставно не враховував показання, надані свідком ОСОБА_2 .

Окрім цього, скаржник зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що на момент приїзду працівників поліції, ОСОБА_1 , який керував автомобілем УАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , спричинив ДТП, в зв`язку з чим подальший рух було заблоковано, однак такий висновок не узгоджується із змістом наявних у матеріалах справи доказах рапорту працівника поліції, показань свідка ОСОБА_3 .

Крім того, апелянт заявив клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, стверджуючи, що у судовому засіданні, яке відбулося 30.09.2022 року повний текст оскаржуваної постанови ні ОСОБА_1 , ні його захиснику не вручалась. Оскільки копія оскаржуваної постанови була отримана лише 03 листопада 2022 року, а подання апеляційної скарги на судове рішення без ознайомлення його повним текстом є об`єктивно неможливим, враховуючи те, що апеляційна скарга направлена протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови суду першої інстанції, апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому існують об`єктивні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи те, що зазначені апелянтом обставини, які підтверджуються матеріалами справи, слід визнати поважними, заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.10.2021 року о 16 год. 50 хв. у м. Харків по Мерефянському шосе, 17В, він керував автомобілем УАЗ 3163-030, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я (КНП КОР ОНД) у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено рапортом командира роти 2 батальйону 1 УПП в Харківській області Щербань Д. від 16.10.2021 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 ; показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; відеозаписами, долученими до матеріалів провадження.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд відхиляє з наступних підстав.

Із матеріалів справи в сукупності, а саме: пояснень свідка ОСОБА_3 , розписки ОСОБА_6 , відеофайлу №, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом УАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння 16.10.2021 року між 16:00 та 16:50 год.

Так, ОСОБА_3 повідомив, що «16.10.2021 близько 16 год. 35 хв. за адресою: м. Харків, Мерефянське шосе, 17 «В» стояв на майданчику біля будинку почув шум, коли повернувся побачив що авто УАЗ ПАТРІОТ НОМЕР_1 в`їхав у забор потім водій вийшов з авто в сильному алкогольному сп`янінні, ледве тримаючись на ногах подивився на авто та поїхав далі. Працівники поліції спілкувалися з той особою яка знаходилась на той момент за кермом». Із розписки ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язалася доставити авто УАЗ Патріот НОМЕР_1 до місця стоянки м. Харків Мерефянське шосе, 17Е. Із відеофайлу №, на часовому відрізку 17 год. 28 хв. ОСОБА_1 запитує поліцейського щодо того, «скільки треба грошей, щоб поїхати далі?».

Враховуючи наведене вище, факт керування транспортним засобом УАЗ Патріот д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 16.10.2021 року слід вважати доведеним поза розумним сумнівом.

Окрім цього, апеляційний суд не вбачає суперечності висновку місцевого суду із змістом рапорту працівника поліції та показань ОСОБА_3 , і до того цим не спростовується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. До того ж в самій постанові місцевий суд посилається на письмові пояснення свідка ОСОБА_3 і вірно їх цитує.

Разом із цим, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив показання свідка ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні, який вказував про те, що вони разом із ОСОБА_1 відпочивали у кафе, а автомобіль був припаркований біля кафе, адже фактично така інформація не узгоджується з матеріалами справи в сукупності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Галінкіна Валерія Феліксовича не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Галінкіна Валерія Феліксовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Галінкіну Валерію Феліксовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Галінкіна Валерія Феліксовича залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин