Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/1173/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2022року смт.Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ВАВ № 095476 від 17.10.2022 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Присліп Хустського району Закарпатської області, одруженого, зі слів має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше притягався до відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, моб.тел. НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 095476 від 17.10.2022 року, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Пелех В.Р. вбачається, що 17.10.2022 року близько о 17-00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ображав нецензурною лайкою та забрав мобільний телефон своєї дружини ОСОБА_4 , що проживає разом з ним, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке кваліфікується як домашнє насильство, вчинене повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП не визнав та суду пояснив, що між ним та дружиною ОСОБА_4 , за місцем їх проживання 17.10.2022 року близько о 17-00 годин виникло непорозуміння, та перебуваючи у підвищеному емоційному стані, він забрав у дружини мобільний телефон, при цьому грубо висловився, однак нецензурною лайкою дружину не ображав.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 повідомила суду, що подану нею до правоохоронного органу заяву із викладенням обставин вчинення адміністративного правопорушення, вона не підтримує, та вказує, що дійсно 17.10.2022 року між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виникло непорозуміння, яке в подальшому вони вирішили, на теперішній час вони примирилися. Будь-яких претензій матеріального, морального характеру до ОСОБА_1 не має. Просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_4 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 095476 від 17.10.2022 року та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як зазначалося, ОСОБА_1 притягується до адміністратвної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП за те, що вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_4 , повторно, протягом року.

За диспозицією ст.173-2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, зокрема, за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 17.10.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , виникла побутова сварка.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі по тексту - Закон № 2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Окрім того, системний аналіз національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. За відсутності вищеописаних дій та наслідків, відсутня об`єктивна сторона вказаного адмінправопорушення.

Крім того, до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 аналогічного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, повторно протягом року.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

При цьому, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Водночас, слід зазначити, що конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що між ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 мав місце 17.10.2022 року конфлікт, однак, не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст.3 Закону України № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме : завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Та у цьому випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом "поза розумним сумнівом", а, відтак, ці доводи грунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

Інакше кажучи, з фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуаціїя викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ОСОБА_4 .

В порушення норми ст.251 КУпАП до матеріалів справи не було долучено жодних допустимих та належних доказів, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №095476 від 17.10.2022 року.

В свою чергу, з метою надання належної правової оцінки діям учасників конфлікту не можна посилатися виключно на суб`єктивні припущення одного із учасників побутового скандалу. Такі показання можуть бути взяті до уваги лише з іншими допустимими доказами, яких суду не надано.

Таким чином, за відсутності вказаних елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, встановивши в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 40-1, п.1 ч.1 ст.247, ст.283-284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО