Провадження № 3/161/5193/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, не судимого, працюючого на посаді робітника у ВНУ ім. Лесі Українки, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.11.2022 року близько 16:30, ОСОБА_1 перебуваючи за адресою проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно сестри ОСОБА_2 , а саме: ображав, принижував, погрожував, забив міжкімнатні двері, де знаходилися особисті речі останньої, чим завдав їй душевних страждань.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що між ним та його сестрою ОСОБА_2 , як співвласниками одного житлового будинку, існує триваючий конфлікт з приводу порядку користування спільним майном, яке між ними наразі не поділене в натурі. 11.11.2022 року в ході чергового конфлікту він дійсно забив міжкімнатні двері чим унеможливив доступ останній до речей, які знаходилися у відповідній кімнаті. Натомість, сестрі він не погрожував та її не ображав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Із наведеного слідує, що умисне позбавлення особистих речей постраждалої особи або можливості користуватися ними, а також діяння, які спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоду психічному здоров`ю особи є формами домашнього насильства психологічного та економічного характеру.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 особисто підтвердив ту обставину, що 11.11.2022 року близько 16:30, перебуваючи за адресою проживання у АДРЕСА_1 , він дійсно унеможливив доступ своєї сестри ОСОБА_2 до належних їй речей, шляхом забиття дверей до кімнати, в якій таке майно знаходилося.

У свою чергу, на переконання суду, вищевказані дії з урахуванням фізичної та моральної переваги ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 , виходячи із різниці у їх статі, беззаперечно призвели до заподіяння останній емоційної невпевненості та нездатності захистити себе, чим завдали шкоду її психічному здоров`ю.

Наведені обставини, у своєму взаємозв`язку, беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, також підтверджується наступними доказами, дослідженими судом, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 755681 від 11.11.2022 року, складеним інспектором СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. капітаном поліції Кузьмич Н.О. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1);

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 219779 від 11.11.2022 року, яким ОСОБА_1 було встановлено заборону на вхід та перебування в місці проживання його сестри ОСОБА_2 , як постраждалої особи, а також в будь-який спосіб у контактуванні з нею (а.с. 2);

-рапортом ст. інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. Скупейка Р.В. від 11.11.2022 року про отримання виклику на службу «102» від ОСОБА_2 з повідомленням про вчинення відносно неї її братом домашнього насильства (а.с. 3);

-заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 11.11.2022 року, в яких вона повідомила про обставини вчинення ОСОБА_1 відносно неї домашнього насильства психологічного та економічного характеру, у зв`язку з чим просила притягнути його до адміністративної відповідальності (а.с. 4-7);

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11.11.2022 року, складеним по відношенню до ОСОБА_1 , як кривдника, та ОСОБА_2 , як потерпілої особи (а.с. 8).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, як надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає, жодний із перелічених вище доказів ОСОБА_1 спростований не був.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.

Враховуючи всі обставини справи та особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят ) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська