ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністравтиного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.88-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 539215 від 03.12.2022 року вбачається, що 03.12.2022 року о 12 год. 00 хв., громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, на вулиці на тротуарі у порушення порядку придбання, збуту, розповсюдження об`єктів тваринного світу, придбав, збував та розповсюджував живу рибу «карась» 6 кг. по ціні 80 гривень/1 кг., живу рибу «карп» 14 кг. по ціні 100 гривень/1 кг., живу рибу «Глось» 1,15 кг. по ціні 300 гривень/1 кг., сумарною вартістю 2225,00 гривень без дозвільних документів на вилов, придбання, збуту, розповсюдження, чим порушив ст.7 ЗУ «Про тваринний світ», Р.6 «Правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами» Наказ № 185 від 11.07.2003 року Міністерства економіки та європейської інтеграції України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.88-1 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, до суду не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ході судового розгляду, були досліджені матеріали адміністративної справи:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 539215 від 03.12.2022 року;

-рапорт від 03.12.2022 року;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.12.2022 року;

-акт приймання-передачі швидкопсувного майна вилученого за фактами порушень рибоохоронного законодавства № ВАВ 539215 від 03.12.2022 року;

-фотокопії;

-інші матеріали адміністративної справи.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані до нього, прийшов до висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.88-1КУпАП.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст.88-1 КУпАП, відповідальність передбачена за порушення порядку придбання чи збуту об`єктів тваринного або рослинного світу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони тваринного і рослинного світу. Безпосереднім об`єктом є встановлений порядок придбання та збуту об`єктів тваринного і рослинного світу.

Об`єктивна сторона ч.1 ст.88-1 КУпАП знаходить свій прояв у порушенні порядку придбання, збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного або рослинного світу.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Норма ч.1 ст.88-1 КУпАП є бланкетною і за своїм змістом для кваліфікації правопорушення відсилає до відповідних нормативно-правових актів, за порушення вимог яких і передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.88-1 КУпАП, зокрема за придбання об`єктів тваринного світу.

Так, придбання об`єктів тваринного світу регулюється відповідними нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.7 Закону України "Про тваринний світ" об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб. Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку.

Отже, для застосування ст.7 вказаного Закону при визначенні меж відповідальності особи за ч.1ст.88-1 КУпАП необхідно довести законність вилучення об`єктів, зокрема тваринного світу, з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, що має бути підтверджено відповідними документами, які видаються в установленому законодавством порядку.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.88-1 КУпАП вказано у суті правопорушення про відсутність документів, які підтверджують законність придбання риби, що не відповідає вказаним вище вимогам Закону.

Згідно з практикою Євпопейського Суду справи про адміністративні правопорушення близькі до кримінальних справ, так як містять обвинувачення особи у вчиненні правопорушення. Відтак особа, яка притягається до такої відповідальності повинна розуміти від якого обвинувачення їй необхідно захищатись, що в свою чергу вимагає від держави чіткого формулювання такого обвинувачення.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суть викладеного правопорушення не містить всіх ознак об`єктивної сторони такого правопорушення, не розкрито, які саме вимоги закону порушені, з урахуванням того, що норма ч. 1 ст. 88-1 КУпАП є бланкетною, про що зазначалось вище.

Окрім цього, недоведеною є і суб`єктивна сторона правопорушення, яка визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності. Суду не надано доказів ні умислу, ні необережності щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Також, проаналізовані докази, наявні в матеріалах справи спростовують у своїй сукупності та логічному зв`язку, відомості, викладені в протоколі, оскільки не надано жодних доказів до протоколу про адміністративне правопорушення про те, що саме ОСОБА_1 здійснював придбання чи збут об`єктів тваринного або рослинного світу без набуття права власності на водні біоресурси.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно підтверджують порушення порядку придбання чи збуту об`єктів тваринного або рослинного світу з боку ОСОБА_1 , що спростовує вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст.88-1 КУпАП.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

На думку судді, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Також, суддя приймає до уваги те, що ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівник поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), слід зазначити, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.88-1 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, відповідно якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 88-1, 264, 283, 284, 287-289 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.88-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ