Справа № 676/6372/22
Номер провадження 3/676/2952/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Черепахін В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , непрацюючої, пенсіонерки, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №633570 від 05 грудня 2022 року, складеного ст. інспектором СЮП ВП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Сіньковою В.І., ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зокрема в тому, що вона 05 грудня 2022 року о 10 год. 35 хв. ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ч.3 ст.150 СК України, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2007 року народження, оскільки згідно подання ДНЗ «Подільського центру ПТО» ОСОБА_2 з 27.10.2022 р. по 21.11.2022 р. не відвідує навчальний заклад «Подільський центр ПТО», без поважної причини, оскільки згідно ч.3 ст.150 СКУ батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною освіти, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що належним чином виконує передбачені законодавством обов`язки щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей. Не заперечила тієї обставини, що дійсно її син ОСОБА_2 з 27.10.2022 р. по 21.11.2022 р. не відвідував навчальний заклад «Подільський центр ПТО», однак з цим вдіяти вона нічого не може, оскільки син після того, як дізнався про те, що він усиновлений, кардинально змінив свою поведінку, на її зауваження та прохання не реагує, не дослухається до неї.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження у справі за ч.1 ст.184 КУпАП необхідно закрити, виходячи з наступних підстав.

Так, підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбачене КУпАП (ст.ст. 8, 9 цього Кодексу).

Положеннями ст.9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене певне діяння як адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом п.3.2. Рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 передбачено, що збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

ОСОБА_1 вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнала, а тому виходячи з презумпції невинуватості, її вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП.

За ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (п.4.1) встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються наконституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. В даній конкретній справі обов`язок щодо збирання доказів був на поліцейському Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Приходька О.О., оскільки він порушив провадження в справі за ч.1 ст.51 КУпАП щодо ОСОБА_3 .

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №633570 від 05 грудня 2022 року, складеного ст. інспектором СЮП ВП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Сіньковою В.І., ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зокрема в тому, що вона 05 грудня 2022 року о 10 год. 35 хв. ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ч.3 ст.150 СК України, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2007 року народження, оскільки згідно подання ДНЗ «Подільського центру ПТО» ОСОБА_2 з 27.10.2022 р. по 21.11.2022 р. не відвідує навчальний заклад «Подільський центр ПТО», без поважної причини, оскільки згідно ч.3 ст.150 СКУ батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною освіти, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Поряд з цим, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного ст. інспектором СЮП ВП Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Сіньковою В.І., до провадження не долучено жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував ті обставини, що саме через ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з 27.10.2022 р. по 21.11.2022 р. не відвідує навчальний заклад «Подільський центр ПТО» без поважної причини, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, порушення якої ставиться у вину ОСОБА_1 .

Долучене до матеріалів справи звернення т.в.о. директора Державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_4 та класного керівника ОСОБА_5 за №01-22/613 від 22.11.2022 року підтверджує лише факт не відвідування учнем зазначеного навчального закладу ОСОБА_2 навчання без поважних причин з 27 жовтня 2022 року. Разом із тим, у зазначеному зверненні т.в.о. директора Центру та класний керівник не повідомляють про те, що вказані пропуски навчання були допущенні учнем ОСОБА_2 через ухилення матір`ю останнього від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина. Навпаки, зазначеним зверненням порушується питання не про притягнення батьків учня ОСОБА_2 до відповідальності за ухилення ними від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина, а про проведення із неповнолітнім ОСОБА_2 роз`яснювальної роботи та постановки його на облік як дитини, схильної до бродяжництва.

А будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, у справі відсутні, судом такі докази не встановлені. До того ж, в рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При цьому, як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, поліцейський Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Сінькова В.І., на яку в даній конкретній справі був покладений обов`язок щодо збирання доказів, оскільки вона порушила провадження в справі за ч.1 ст.184 КУпАП щодо ОСОБА_1 , обмежилася лише дорученням до матеріалів справи зазначеного вище звернення та відібранням письмових пояснень від ОСОБА_1 . Проте, поліцейським Сіньковою В.І. не відібрано пояснення у класного керівника неповнолітнього ОСОБА_2 щодо того чи цікавилася ОСОБА_1 навчанням сина, чи повідомлялася вона про пропуски навчання сином, чи вживала вона у зв`язку із чим якісь заходи. Також не з`ясовано у самого неповнолітнього ОСОБА_2 причини його пропусків навчання, чи пов`язані ці пропуски із незалежним виконанням матір`ю своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов його життя, навчання та виховання. Не опитано з цього приводу близьких родичів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сусідів за місцем їх проживання.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений вст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суддя дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.184, ч.1 ст.247, ст.278, ст.283, п.3 ч.1 ст.284, ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Черепахін В.О