КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 754/6878/17
№ апеляційного провадження: 33/824/803/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

17 чеврня 2022 року Київський апеляційний суд у складі судді Семенюк Т.А., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку в справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С ТА Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік та судовий збір на користь держави в розмірі 320 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, 15 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року, а провадження у справі закрити за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апелянтпросить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, яке обґрунтував тим, що постанову суду від 19 червня 2017 року не отримаві про оскаржуване рішення не знав.

Зазначив, що дізнався лише, тоді коли ОСОБА_1 потрібно було в Управлінні патрульної поліції у Харківській області ДПП МВС України отримати вилучене 08.02.2020 року його водійське посвідчення серії НОМЕР_1 , з відкритими категоріями «АВСДЕ», за вчинення адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (ДТП), відносно якого, згідно з постановою Харківського районного суду по справі № 635/1089/20 від 30.04.2020 року апелянта притягли до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, який він добровільно та своєчасно сплатив.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи захисника на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанову Деснянського районного суду міста Києва ухвалено 19 червня 2017 року.

В матеріалах справи міститься довідка від 17 січня 2022 року, в якій зазначено, що матеріали справи №754/6878/17 знищено у зв`язку зі спливом строку зберігання справи про адміністративне правопорушення, що становить 3 роки, відповідно до Закону України «Про національний архівний фонд та архівні установи» та Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року направлено матеріали адміністративної справи в суд першої інстанції для належного оформлення.

17 травня 2022 року згідно супровідного листа Деснянського районного суду міста Києва до апеляційного суду надійшли матріали справи разом із матеріалами тимчасового доступу до речей та документів по справі №754/6878/17 відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається із вищевказаних матеріалів тимчасового доступу до речей та документів, 02.07.2018 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій скаржник просить направити на його адресу копію оскаржуваного рішення та зазначає, що 19.06.2018 року йому стало відомо, що інформація про нього занесена до Єдиного реєстру боржників на підставі виконавчого провадження № 54816289, виданого Деснянським районним судом м. Києва, при пошуку інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень за прізвищем ОСОБА_2 міститься інформація про прийняту 19.06.2017 судом оскаржувану постанову.

05.07.2018 року супровідним листом Деснянський районний суд м. Києва направив на адресу ОСОБА_1 копію постанови Деснянського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року.

12.11.2020 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови, згідно розписки на клопотання про ознайомлення із матеріалами справи від 23.10.2020 року за вх. №46242.

Тобто, скаржник з 19.06.2018 року дізнався про постанову від 19.06.2017 року та отримав наручно 12.11.2020 року її копію, проте звернувся із апеляційної скаргою лише 15.12.2021 року, тобто із значним пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку.

Із цього слідує висновок про те, що апелянт поза розумним сумнівом був обізнаний про рух справи та мав достатньо часу для оскарження рішення суду в апеляційному порядку у визначений законодавством строк, однак скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України").

Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник зазначивши прохання про поновлення строку апеляційного оскарження, жодним чином не обґрунтував поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, не вказавши, які саме обставини перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу та які б можна було визнати поважними причинами, які б давали підстави вважати, що з моменту оголошення та винесення оскаржуваної постанови існували перешкоди у подачі апеляційної скарги.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Враховуючи, що вказані скаржником причини пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення не знайшли свого підтвердження, а інших обставин, які б дійсно перешкодили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року в визначений положеннями ст. 294 КУпАП строк, апелянтом не наведено, тому в задоволенні клопотання слід відмовити та повернути скаржнику апеляційну скаргу.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду, з чітким зазначенням точних календарних дат, вказати інші підстави для поновлення пропущеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку в справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.А. Семенюк