Провадження № 3/554/5275/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2022 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., при секретарі судового засідання Кононенко А. С., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Болтіка А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду у м. Полтаві протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, РНОКПП та інші відомості про особу ініціатором складення протоколу не надані

в с т а н о в и в :

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

17 листопада 2022 року, о 21 год 50 хв, ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. Алмазна, навпроти буд. 4, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), керував транспортним засобом ГАЗ 3302-414, д. н. з. НОМЕР_1 (далі ГАЗ 3302), з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якої, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, зазначивши, що 17 листопада 2022 року, йому зателефонував знайомий та повідомив, що в зоні активних бойових дій загинув його товариш, у зв`язку з чим того ж дня, близько 18 години, він заїхав на мікрорайон «Мотель» в м. Полтаві та придбав там пляшку коньяку об`ємом 200 г. Близько 21 год 20 хв, під`їхав до буд. № 4 по вул. Алмазна в м. Полтава за місцем його мешкання, де в транспортному засобі, вимкнувши двигун вжив придбаний коньяк. Близько 22 години, до його автомобіля підійшли два чоловіки, один з яких був одягнутий в поліцейську форму, а інший - в цивільному, які в ході розмови відчули запах алкоголю з порожнини рота та запропонували «вирішити це питання мирним шляхом», на що він відмовився та пред`явив свої документи. В подальшому, вони пішли до дільничного в районний відділ, по дорозі до якого ці особи викликали працівників поліції та на підставі пояснень їх пояснень, як свідків, був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 086865 від 17 листопада 2022 року (далі - Протокол) за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Категорично заперечуючи факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та наголошуючи на тому, що вжив алкогольний напій вже по приїзду додому в салоні автомобіля, який перебував в нерухомому стані, просив закрити справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 та 5 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. п. 1, 3, абзаців 1, 2 п. 4, п. 5 Розділу Х Інструкції № 1395, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі Порядок № 1103). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Відповідно до п. п. 2, 3 та 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно з п. п. 2, 4, 6 - 8 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши Протокол та матеріали, додані до нього, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. При цьому суд виходить з такого.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суб`єктом вказаного правопорушення є саме водій транспортного засобу, тобто відповідно до положень п. 1.10 ПДР особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 зі змінами керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Таким чином, доказова база в даному випадку має бути спрямована саме на доведення існування одночасно сукупності обставин: керування транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Оцінюючи показання порушника в сукупності з іншими доказами по матеріалах справи, суд зазначає, що вони по своїй суті є суперечливими, непослідовними та алогічними, аналіз яких дає суду підстави розцінювати їх як такі, що не відповідають дійсності та заявлені ним з метою захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення покарання за вчинене.

Так, визнаючи вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведеною, суд виходить з такого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який являється старшим дільничним інспектором поліції сектору дільничних інспекторів поліції відділу превенції Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, показав суду про те, 17 листопада 2022 року він заступив на патрулювання м. Полтави в період з 16 год 30 хв до 24 години за маршрутом по вул. Івана Мазепи. Близько 21 год 50 хв, проходячи поблизу зупинки «Торговий центр», яка знаходиться біля буд № 11 по цій вулиці, почув різкий гучний неприродний звук гальмування та побачив автомобіль ГАЗ 3302, який рухався зі сторони вул. Алмазна в напрямку вул. Грушевського. Цей автомобіль почало носити по проїзній частині та він, порівнявшись з зупинкою, ледве не в`їхав в неї та не позбивав перехожих, чим фактично створив аварійну ситуацію. Потім цей автомобіль повернув в проїзд до буд. № 4 по вул. Алмазна в м. Полтава, а він, весь час спостерігаючи за та тримаючи в полі свого зору цей транспортний засіб, побіг за ним. Коли автомобіль зупинився, із пасажирського місця вийшов чоловік, а із-за керма цього транспортного засобу фактично «випав», як потім було встановлено, ОСОБА_1 . Обидві особи перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, що чітко проглядалося в їх агресивній поведінці. При цьому, пасажир пред`явив посвідчення працівника Національної поліції України, а водій не пред`явив на його вимогу жодних документів, пояснивши при цьому, що не має їх при собі.

Зважаючи на зухвалу поведінку порушника, було прийнято рішення про його затримання та доставку до дільничного пункту, по дорозі до якого він зателефонував на лінію «102» та викликав працівників патрульної поліції. В приміщенні дільничного пункту ОСОБА_1 наголошував на тому, що не він був за кермом автомобіля та що взагалі цей автомобіль належить не йому.

В подальшому, на пропозицію працівників патрульної поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», а також в закладі охорони здоров`я, він відмовився, за наслідками чого було складено Протокол.

Зазначив, що в ситуації, яка на той час склалася, він не міг здійснювати будь-яку відеофіксацію правопорушення, так як не мав при собі технічних засобів фіксації, передбачених чинним законодавством України, а також не мав об`єктивної можливості залучити свідків, оскільки вказана ситуація вимагала швидкого реагування та вчинення дій задля припинення порушення та недопущення дорожньо-транспортної пригоди в майбутньому.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - учасники громадської організації по охороні громадського порядку, під час допиту в суді надали аналогічні показання про дату, час, місце та обставини виявлення факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та обстановку при цьому. При цьому, зазначили, що особою, яка керувала транспортним засобом був саме ОСОБА_1 . Категорично наполягали на тому, що останній перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння , що проявлялося не лише у відчутті запаху алкоголя з порожнини рота, а й в його неадекватній поведінці та реагуванні на законні вимоги до нього з боку працівника поліції, яким був ОСОБА_2 .

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає, що вони, на відміну від показань самого порушника, є логічними, послідовними і відповідають одне одному та іншим доказам по справі.

Суд приймає до уваги показання названих свідків в якості належних та допустимих доказів у справі, відхиляючи при цьому твердження порушника про нібито зацікавленість та упередженість цих осіб в результатах розгляду справи з огляду на положення ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, якими є, в тому числі і показання свідків. На підставі наведеного, суд зазначає, що фотознімки, відеозаписи та показання будь-яких інших технічних приладів та засобів не є єдиним джерелом доказів встановлення факту керування особою транспортним засобом.

При цьому, оцінюючи заперечення порушника, суд звертає увагу на те, що з точки зору національної правової доктрини, жодна правова норма не забороняє суду прийняти як допустимі докази показання очевидців правопорушення, які проходять публічну, або будь-яку іншу службу. Так, свідками можуть бути і самі поліцейські, які збирали матеріали по справі про адміністративне правопорушення та були безпосередніми очевидцями усіх подій, які є предметом судового розгляду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для автоматичного відхилення показань вказаних свідків лише з огляду на їх службу щодо охорони громадського порядку та патрулювання вулиць з метою його дотримання. Однак, керуючись критерієм справедливості провадження, вважає за необхідне оцінити та проаналізувати ці показання з точки зору їх достовірності та відповідності тим фактичним обставинам події, за яких було вчинено інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення, з метою встановлення істини у справі.

Аналізуючи показання порушника в частині, що стосується непричетності його до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд звертає увагу на те, що зазначене останньому в провину й не ставиться, а об`єктивна сторона правопорушення в даному випадку виражається саме у формі відмови водія від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про упередженість названих свідків та їх зацікавленість у вирішенні справи з мотивів їх правового статусу, який пов`язаний з належність свідка ОСОБА_2 до діючих працівників поліції, а двох інших - до працівників поліції в минулому.

Відхиляючи це твердження та не примаючи його до уваги, суд виходить з того, що в ході розгляду справи встановлено, що ніхто із названих свідків до вказаної події з ОСОБА_1 знайомим не був, його не бачив і з ним не спілкувався, тобто не мало місця для, навіть, виникнення та існування факту конфліктних стосунків з порушником, що хоча б віртуально створювало підстави для упередженої поведінки будь-кого із них.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що будь-яких законних та розумних підстав ставити під сумнів показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає.

Суд критично оцінює показання порушника про те, що алкогольний напій, зокрема пляшку коньяку об`ємом 200 г, він вживав вже в автомобілі, який перебував в припаркованому нерухомому стані біля буд. № 4 по вул. Алмазна в м. Полтава, так як кожен із названих свідків показав суду про те, що транспортний засіб, під керуванням порушника перебував в полі їх зору весь час після його виявлення під час руху по вул. Івана Мазепи в м. Полтаві та до остаточної зупинки. Крім того, одразу ж після зупинки автомобіля ГАЗ 3302, ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_5 вийшли з нього, що нівелює показання порушника в цій частині та свідчить про об`єктивну невірогідність його суджень.

З огляду на незначний проміжок часу, що минув з моменту зупинки автомобіля до виходу з нього водія та пасажира, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що він знаходився в припаркованому автомобілі близько тридцяти хвилин. Наведене свідчить про те, що керуючи транспортний засобом по вул. Івана Мазепи в м. Полтаві, останній вже мав явні ознаки сп`яніння.

Констатуючи викладене, суд виходить також і з того, що сам по собі факт вживання спиртного в той день та факт наявності в ОСОБА_1 ознак сп`яніння не заперечувався і самим порушником в судовому засіданні. Однак, невідповідність часових маркерів його тверджень із показаннями свідків в даному випадку оцінюється судом як намагання спотворення дійсності з метою уникнення покарання за вчинене.

З цих же підстав не приймаються до уваги суду пояснення ОСОБА_1 про те, що в салоні автомобіля знаходився він сам та розмовляючи по телефону вживав спиртний напій, а особа ОСОБА_6 йому взагалі не знайома.

Судом були досліджені пояснення свідка ОСОБА_5 (а. с. 2), який зазначив, що 17 листопада 2022 року, близько 21 години, його знайомий ОСОБА_1 забрав його з вул. Шевченка, під`їхавши на автомобілі ГАЗ 3302 та повіз в напрямку вул. Алмазна в м. Полтава.

Так, кожен із перелічених свідків, будучи очевидцем події, яка є предметом цього судового розгляду, чітко та безсумнівно вказав, що ОСОБА_1 17 листопада 2022 року, о 21 год 50 хв, керував транспортним засобом ГАЗ 3302 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим суд вважає цей факт доведеним.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 листопада 2022 року (а. с. 6) в результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби в ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та порушення координації рухів.

З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, судом було досліджено наданий до суду відеозапис з бодікамери № 470496 (а. с. 9), який суд приймає як належний та допустимий доказ у справі, так як цей відеозапис засвідчений належним чином електронним цифровим підписом його автора. Так, записом зафіксовано, що в день та час, зазначені в Протоколі, в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у зв`язку з виявленням в порушника вищезазначених ознак алкогольного сп`яніння, після роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, працівник патрульної поліції оголосив порушнику пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як із застосуванням газоаналізатора «Драгер», так і в медичному закладі охорони здоров`я, на що водій ОСОБА_1 відмовився.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що підстав для проведення огляду не було, оскільки він не порушував ПДР, не вчиняв ДТП та не керував транспортним засобом не беруться судом до уваги, так як наведене спростовано вищезазначеними доказами.

Згідно Єдиного державного реєстру МВС 30 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорії «А» і «В» (а. с. 8).

Згідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими. Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, з матеріалів досліджених в суді, зокрема й відеозапису слідує, що працівники поліції чітко пояснили ОСОБА_1 про те, що на нього вказали свідки як на водія автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який створив аварійну ситуацію та своїми діями ледве не вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, здійснював активні, свідомі та вольові дії, розумів ситуацію, у якій опинився, шляхом експресивної поведінки та намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності.

Судом відхиляються і свідчення порушника про те, що свідки безпідставно підійшли до його транспортного засобу, який тривалий час перебував в нерухомому стані, так як судом встановлено наявність факту виявлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як особами, що здійснювали охорону громадського поядку, факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В подальшому, ці особи продемонстрували законну, соціально схвальну та відповідальну поведінку з метою його припинення, зокрема, відвели останнього до дільничного пункту та звернулись із заявою до служби «102» для належної фіксації правопорушення.

На підставі викладеного, суд констатує, що інтерпретація та спотворення порушником реальної картини події та обстановки при цьому, спростовується сукупністю досліджених в суді та оцінених відповідно до вимог закону доказів.

В частині заперечень порушника про те, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 206208 від 17 листопада 2022 року (а. с. 7), якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністравного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортиним засобом без дозвільних документів, ним було оскаржено у встановленому законом порядку, суд зазначає, що в контексті цієї справи вказана постанова не має преюдиційного значення та сам лише факт її оскарження жодним чином не спростовує обставин, встановлених в суді під час даного судового розгляду. До того ж, оскарження рішення суб`єкта владних повноважень є правом порушника та свідчить лише про його волевиявлення та незгоду з прийнятим рішенням уповноваженої особи патрульної поліції, однак не свідчить про його завідомо протиправність та незаконність.

Зі змісту Протоколу слідує, що він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений уповноваженим органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, що відповідає ознакам складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що судом не встановлено будь-яких порушень працівниками поліції при фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, даючи оцінку наведеним вище доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд, поза розумним сумнівом, встановив, що в діях правопорушника ОСОБА_1 наявні порушення пункту 2.5 ПДР, а відтак, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, вирішуючи питання про накладення на правопорушника адміністративного стягнення, суд враховує характеристику особи порушника, ступінь його вини, поведінку під час скоєння правопорушень та після цього, його ставлення до скоєного і приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн, які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись ст. ст. 283 та 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн на користь держави.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 відраховувати з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Анатолій САВЧЕНКО