справа № 563/383/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Кулик Є.В., секретар судового засіданні Федичканич В.Ю., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого майстром лісу у ДП "Городницьке лісове господарство"

-за ч.2 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 036464 від 111 лютого 2022 року ОСОБА_1 11 лютого 2022 року близько 15 год. 30 хв. в м.Корець Рівненської області, по вул. Київська, 46 керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву). Від проходження медичного огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил Дорожнього Руху та вчинив повторно протягом року правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не визнав, провадження у справі просив закрити, оскільки не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 036464 від 111 лютого 2022 року ОСОБА_1 11 лютого 2022 року близько 15 год. 30 хв. в м.Корець Рівненської області, по вул. Київська, 46 керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву). Від проходження медичного огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил Дорожнього Руху та вчинив повторно протягом року правопорушення.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, встановив, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а також не долучено докази на підтвердження такої кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, викладено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, без вказання того, що особа протягом року вже вчиняла правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КупАП, без посилання на постанову суду, яка набрала законної сили та її додавання до матеріалів справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з відомостями, зазначеними в протоколі, до нього додається відеофайл. Але до зазначеного протоколу відеофайл не було додано.

За відсутності відеозапису неможливо підтвердити чи спростувати пояснення ОСОБА_1 .

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкія). Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви (п. 4 Порядку).

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП.

Суд вважає зазначити, що огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки починається з моменту залучення двох свідків. Таким чином, вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки є законною лише за наявності двох свідків, у присутності яких така вимога пред`являється або ж при наявності повної відеофіксації події. При цьому вказані свідки можуть засвідчити факт відмови водія від проходження огляду.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (п. 7 Інструкції).

Пунктом 8 Порядку передбачено: у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У свідків поліцейський відбирає пояснення, де повинні бути викладені всі вище перелічені обставини, свідком яких він став та обоє свідків повинні підписати протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247 і 280 КУпАП.

Сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

Відповідно до позиції Європейського суду з права людини /справа «Надточій проти України» (заява №7460/03)/ Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки справа за своєю суттю є кримінальною, то адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з п.а ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Отже, на переконання суду, наведені докази свідчать про те, що працівниками поліції не було дотримано процедуру проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд вважає закрити провадження саме на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, оскільки зважаючи на надані заперечення ОСОБА_1 , неналежного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність відеофіксації та належного підтвердження притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд доходить висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КупАП.

Керуючись ч.2 ст.130, ст. ст. 280, 283, п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Корецький районний суд Рівненської області.

Повний текст виготовлений 03 січня 2023 року.

Суддя: Є.В. Кулик