КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/824/2642/2022
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням додатку «Вайбер» та його захисника - адвоката Ігнатова Д.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ігнатова Д.І. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови суддіБориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Як встановлено постановою судді, 28 листопада 2021 року о 12 год. 15 хв., у с. Гора Бориспільського району Київської області по вул. Бориспіль - 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Gelly» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло; неприродна блідість обличчя; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ігнатов Д.І. подали апеляційні скарги, які є ідентичними за своїм змістом, в яких просять поновити строк на подання апеляційної скарги на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року.

Скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянти посилаються на те, що про час та дату судового розгляду справи про адміністративне правопорушення не були повідомлені належним чином ні ОСОБА_1 , ні його захисник Ігнатов Д.І. Зазначають, що адреса місця проживання ОСОБА_1 , яка зазначена в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до неналежного повідомлення про розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови. Натомість, про наявність постанови про визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 дізнався випадково, через свого захисника, лише 26 червня 2022 року.

Обґрунтовуючи подані апеляційні скарги, апелянти посилаються на те, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм КУпАП, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вважають апелянти, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам, так як при розгляді справи, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та залишив поза своєю увагою те, що відсутні докази того, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу чи безпосередньо рухався на ньому.

Зокрема, як вказують апелянти, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 начебто відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, проте вимога поліцейського не мала нічого спільного з проходженням в установленому порядку медичного огляду, так як в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дії водія щодо ухилення від огляду, що свідчить про те, що поліцейський в установленому законом порядку не направляв водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратна, що знижують увагу та швидкість реакції, та ст. 266 КУпАП.

При цьому, як стверджують апелянти, під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 жодного разу не заявляв, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, однак поліцейський оцінив його поведінку як фактичну відмову від проходження огляду та склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, зазначають, що ОСОБА_1 не було роз`яснено порядок такого огляду і не повідомлено про ознаки наркотичного сп`яніння.

Також зазначають апелянти і про те, що працівниками поліції не було залучено перекладача, оскільки ОСОБА_1 є громадянином іноземної держави, не володіє українською мовою, у зв`язку з чим було порушено право на захист, щоб розуміти суть обвинувачення.

Про протиправність дій працівників поліції та відсутність ознак наркотичного чи іншого сп`яніння свідчить і той факт, що усупереч вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

На думку апелянтів, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені порушення з боку працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та безпідставно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ігнатова Д.І., які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи апеляційних скарг, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання апелянтів про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційних скаргах, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самих апеляційних скарг, то вони не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 055865 від 28 листопада 2021 року, підтверджується також поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння; відеозаписом з боді-камери поліцейського АІ 00014, який додано до протоколу, на якому зафіксовані події вчиненого правопорушення, а також іншими матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведені обставини та оцінюючи наявні у справі докази, суддя, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено пунктом 2 розділу І та пунктами 9,12 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. При цьому, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та встановлених судом фактичних обставин справи, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, за вимогою поліцейського, повинен був пройти огляд на стан такого сп`яніння у закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в закладі охорони здоров'я, поліцейський в присутності двох свідків, у відповідності до вимог законодавства, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначив ознаки наркотичного сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ігнатова Д.І., зокрема проте, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та не направлявся на такий огляд у встановленому законом порядку до медичного закладу, що виключає з його боку порушення вимог п. 2,5 ПДР, які тягнуть за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для висновку про відсутність в його діях складу зазначеного вище адміністративного правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 є громадянином іноземної держави -Азербайджану та що працівники поліції не пропонували йому послуг перекладача та захисника також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до вимог ст. 16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

В матеріалах справи відсутні, а в апеляційних скаргах не наведені будь-які дані про те, що ОСОБА_1 має дипломатичний імунітет, а тому, у разі вчинення адміністративного правопорушення, він підлягав відповідальності на загальних підставах.

Даних про те, що ОСОБА_1 взагалі не розумів мови, якою з ним спілкувались працівники поліції, в тому числі української мови та потребував перекладача, матеріали справи також не містять.

До того ж, відповідно до положень п. 7 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року, на які містяться посилання в апеляційних скаргах та які передбачають особливості провадження у справах про порушення правил дорожнього руху іноземцями та особами без громадянства, поліцейські використовують всі передбачені законодавством можливості щодо розгляду та виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення в найкоротші строки, проте на них на покладається обов'язок у будь-якому випадку забезпечувати участь перекладача, оскільки, відповідно до вимог ст. 274 КУпАП, перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, в даному випадку таким органом виступав суд (суддя), оскільки саме суди (судді) розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 130 КУпАП.

Що ж стосується забезпечення права особи, в тому числі іноземця, на захист, то як прямо передбачено положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи, а не при складанні протоколу про адміністративне правопорушення користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Тобто, виходячи з наведених вище положень законодавства, обов'язок щодо забезпечення реалізації прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та яка не володіє мовою, якою ведеться провадження, покладається на орган (посадову особу), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, в даному випадку таким органом являється суд (суддя), а не орган поліції (поліцейський), який оформив та направив до суду відповідні матеріали.

Таким чином, зібрані по справі та направлені до суду докази, не можуть бути визнані такими, що отримані з порушенням законодавства, а тому суд апеляційної інстанції визнає їх належними та допустимими.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційних скаргах не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника - адвокатаІгнатова Д.І., суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками їх розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказані апеляційні скарги без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Ігнатову Д.І. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Ігнатова Д.І. залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Вознюк С.М.