ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Володимирській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ст. 184 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 287076 від 08.11.2022 року, вбачається, що 31.10.2022 року близько 16.15 год. за місцем свого проживання гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків, що призвело до отримання тілесних ушкоджень, а саме: різано-рваної рани лівої кисті її сином ОСОБА_2 , 2010 року народження з причини необережності, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 184 ч.1 КУпАП.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 приходжу до висновку, що в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Диспозицією ст. 184 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії, ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України батьківських обов`язків.

Положеннями ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя ; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона належним чином виховує свого сина ОСОБА_2 , 2010 року, піклується про нього, утримує. 31.10.2022 року син був вдома і через необережність поранився електричною болгаркою. Вона одразу ж повезла сина до лікарні, де йому надали необхідну допомогу. Бесіду з сином про його безпеку провела. Просила закрити провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення останньою правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Таким чином, будь-яких даних про те, в чому саме виразилось порушення ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 287076 не містить. Натомість, в розділі склад адміністративного правопорушення зазначено, що отримання рани лівої кисті її сином ОСОБА_2 , 2010 року народження, виникло з причини необережності.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням пояснень ОСОБА_3 наданих нею в суді, вивчивши та оцінивши матеріали провадження, приходжу до висновку, що будь-яких фактичних даних про те, що ОСОБА_3 , ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього сина матеріалами справи не доведено, а судом не встановлено. А відтак, у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП ісправа підлягає закриттю на підставі статті 247 ч. 1 п. 1 КпАП України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 184 ч.1, 247, 256, 283, 284 КУпАП, ст. 150 СК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК