ПОСТАНОВА

ВСТУПНА ЧАСТИНА

08 грудня 2022 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси О. В. Іщенко, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України,

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними:

23 жовтня 2022 року о 14 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме висловлював образи, два рази вдарив її по обличчю, та розбив телефон.

За даним фактом 23 жовтня 2022 року інспектором відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України за кваліфікуючою ознакою: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), фізичного та психологічного характеру внаслідок чого була завдана шкода, фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

Судовий виклик та явка учасників:

ОСОБА_1 в день надходження матеріалів справи про адміністративне правопорушення до суду співробітниками поліції доставлений не був.

Суддею вжиті можливі заходи для виклику особи в судове засідання, однак до суду у призначений час ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

На підставі викладеного суддею прийнято рішення, про проведення розгляду протоколу без явки особи у відношенні якої складено протокол, за наявними доказами.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, неврахування окремих доказів, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, положення закону яким керувався суддя:

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 14, п.17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб як мати(батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) (п.12 ч. 2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ч.1 ст. 173- 2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ 539177 від 23 жовтня 2022 року, письмовими заявою та поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність під час судового розгляду справи не встановлено.

Мотиви призначення стягнення і судового збору:

Вимогами статті 23 КпАП України, передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суддею враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважаю, що необхідною і достатньою мірою стягнення для ОСОБА_1 буде накладення штрафу.

Відповідно до ст. 401 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 221, 252, 283, 284 КпАП України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Висновки судді:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Рішення щодо судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КпАП України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О. В. Іщенко