ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/7044/22

провадження № 3/0285/5292/22

23 грудня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, яка надійшла

від Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

пенсіонера,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 , повторно протягом року, по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , починаючи з 9 по 13 грудня 2022 року, в денну пору дня, систематично вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3 , ображаючи її словами грубої нецензурної лайки, погрожуючи фізичною розправою, чим спричинив шкоду її психічному здоров`ю.

Статтею 36 КУпАП визначено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_4 складено 5 протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, які взаємопов`язані, вважаю за можливе об`єднати справи в одне провадження.

Розгляд справи, у відповідності до ч.2 ст.277 КУпАП, проведено в день надходження адміністративних матеріалів за відсутності особи, відносно якої вони складені, та за наявності заяви про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Одним із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян.

Відповідно до диспозиції ст.173-2 КУпАП, насильство в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Інші дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти РФ від 09.07.2019, Левчук проти України від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративні правопорушення, зокрема:

даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ №№05 від 19.12.2022;

рапортом інспектора-чергового Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області про отримання заяви про вчинення домашнього насильства від ОСОБА_3 від 12.12.2022;

протоколом заяви про прийняття заяви про подію від потерпілої ОСОБА_3 та її письмовими поясненнями від 14.12.2022, в яких вона зазначила про вчинене відносно неї систематичне домашнє насильство її чоловіком ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння;

постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду №286/3776/22 від 22.09.2022 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Дослідивши адміністративний матеріал, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_4 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують його відповідальність, не встановлено.

Внаслідок дій з боку ОСОБА_4 , його дружина систематично зазнає погіршення якості життя, а також психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок; особу ОСОБА_4 , який належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у скоєному правопорушенні не надав; всі обставини справи в їх сукупності; той факт, що він ніде не працює, що виключає дієвість застосування до нього штрафу; не є інвалідом та не військовослужбовець, що не позбавляє можливості застосувати до нього стягнення у вигляді адміністративного арешту, тривалість якого визначена в межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП, що буде необхідним для його виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження насильства або настання більш тяжких наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Справу №285/7044/22 (провадження №3/0285/5292/22) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП об`єднати зі справами № 285/7045/22 №285/7048/22 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.173-2 КУпАП,

присвоївши справі №285/7044/22 (провадження № 3/0285/5292/22).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять )діб.

Строк адміністративного арешту слід рахувати з часу фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 496,20 гривні.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин