Справа № 694/2190/22
Провадження № 3/694/1029/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.12.2022 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 17.11.2022 року о 13.50 год. по вул. Г. Небесної Сотні в м. Звенигородка, Черкаської області, керував автомобілем ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 в стані Наркотичного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9-а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 заперечив факт керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та вживання ним наркотичних засобів. Будучи впевненим, що нічого не вживав, він погодився пройти огляд у відповідному медичному закладі. Лікар, що проводив тестування зробив висновок про те, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння лише на підставі результатів тестування зразка сечі. Проте, лікар взагалі його не оглядала на предмет виявлення зовнішніх ознак, про які до того ж не зазначено в акті огляду. Після чого працівники поліції було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях останнього не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Пункт 2.9.«а» ПДР України передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1ст.130КУпАП за порушення п. 2.9а ПДР України - керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння 17.11.2022 року о 13.50 год. по вул. Г. Небесної Сотні в м. Звенигородка, Черкаської області.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім протоколу, до матеріалів справи додано: висновок лікаря від 17.11.2022, фотокопію касети експрес-тесту та оптичний диск з відеозаписом з бодікамери.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2022 (а.с.2), складеного черговим лікарем КНП «Звенигородська БЛІЛ» ОСОБА_1 на час огляду (13 год. 45 хв. 25.08.2022) перебував в стані наркотичного сп`яніння (амфетамін).

Частиною 6ст. 266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я,наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 7, 8, 12, 13, 22 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. І лише згодом, за результатами медичного огляду складається висновок щодо результатів медичного огляду.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.11.2022 року, за підписом чергового лікаря КНП «Звенигородська БЛІЛ» дослідження біологічних середовищ організму ОСОБА_1 було проведено ним за допомогою експрес-тесту Карти Multi-DrugDip-Card (діп-карти DOA-3) для визначення наркотиків, швидкого конкурентного інгібіторного імунохроматографічного скринінг-тесту, призначеного для якісного виявлення таких препаратів: маріхуана, морфіну, амфетамін. (а. с. 3).

При цьому суд звертає увагу на те, що встановити, що саме ОСОБА_1 було зроблено даний тест з матеріалів справи неможливо, оскільки до протоколу надано лише фотокопію касети вказаного тесту, при цьому акт огляду, у якому було б відображено яким методом проводилось тестування не надано і у висновку вказана інформація відсутня.

Згідно інструкції тест-системи Multi-DrugDip-Card позитивний результат тесту не завжди показує, що наркотики присутні в зразку. Негативний результат тесту не завжди показує, що наркотики не присутні в зразку. Є цілий ряд факторів, які можуть впливати на достовірність випробувань.

Дані тести вважаються «скринінг-тестами». Ці тести дають лише попередні результати. Як і у всіх діагностичних тестах, остаточний клінічний діагноз не повинен базуватися на результатах одного тесту, та повинен бути зроблений тільки лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних.

Таким чином, для констатації наркотичного чи алкогольного сп`яніння необхідно встановити наявність наркотичної речовини чи алкоголю в організмі людини у сукупності з наявністю симптомів порушення вищої нервової діяльності, психічних функцій та поведінки.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення документи, які б відображали наявні у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння так само як і дані лабораторних досліджень відсутні.

При цьому з оглянутого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти вказаний тест, проте вживання наркотичних засобів категорично заперечував, вказував, що вживає ліки, оскільки має травму, що вбачалося з відео. На відео не відображено яким тестом проводилося тестування, сам процес проведення тестування та результати такого тесту. Також вже після проходження тесту поліцейський, сидячи поряд з лікарем став заповнювати направлення.

Крім того з відео вбачається, що лікар, який проводив тестування зазначає, що ОСОБА_1 вживав канабіс, при цьому у висновку, доданому до протоколу заключний діагноз вказує, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння (амфетамін), а згідно наданої фотокопії тесту вбачається позитивний тест на барбітурати..

Наведене свідчить про те, що доводи ОСОБА_1 в частині порушення в медичному закладі вимог щодо проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, заслуговують на увагу, та є слушними.

У зв`язку з чим вищевказаний висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, та дані у цьому висновку та протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 за ч. 1ст. 130 КУпАП, є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в обґрунтування висновків суду.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Статтею ст. 130 КУпАП передбачено накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 1 ст. 247 ст. ст. 283-285, 287 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області

Суддя Д.І. Сакун