ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 грудня 2022 рокуСправа №: 695/2593/22
Номер провадження 3/695/1960/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушень передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 122-4, ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №158082 від 10.09.2022 ОСОБА_1 10.09.2022р. о 09 год. 20 хв. на 2 км. автодороги Богдани-Гельмязів керувала автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , та не вибравши безпечної швидкості не впоралась з керуванням і здійснила виїзд на смугу зустрічного руху де допустила зіткнення з автомобілем МАЗ в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №158083 від 10.09.2022 ОСОБА_1 10.09.2022р. о 09 год. 20 хв. на 2 км. автодороги Богдани-Гельмязів будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 зникла з місця пригоди в невідомому напрямку, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №158085 від 10.09.2022 ОСОБА_1 будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди 10.09.2022 о 09 год. 20 хв. на автодорозі Богдани-Гельмязів вживала спиртні напої після пригоди о 11 год. 00 хв.. Від огляду на стан сп`яніння в Золотоніській ЦРЛ відмовилась в присутності свідків, чим порушила вимоги п. 2.5, 2.10 (е) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому, суддя вважає за можливе об`єднати адміністративну справу № 695/2593/22 провадження № 3/695/1960/22 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2022 Серія ААБ № 158085), адміністративну справу № 695/2594/22 провадження № 3/695/1961/22 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2022 Серія ААБ № 158082) та адміністративну справу № 695/2595/22 провадження № 3/695/1962/22 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 10.09.2022 Серія ААБ № 158083) в одне провадження, присвоївши справі № 695/2593/22 провадження № 3/695/1960/22.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечувала та вказала, що матеріали справи не відображають дійсних обставин подій, що відбулися 10.09.2022р. Так 10.09.2022р., близько 09 год. 00 хв. вона їхала разом із ОСОБА_2 до неї додому. Оскільки вона вживала спиртні напої то за кермом був саме ОСОБА_2 , який не впорався з керування та виїхавши на смугу зустрічного руху зачепив автомобіль МАЗ, після чого, не дивлячись на її заперечення, розгубившись ОСОБА_2 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди та відвіз її до будинку її чоловіка куди згодом приїхали працівники поліції. Коли до неї приїхали працівники поліції, вона також розгубилася та не змогла належно пояснити обставини події, однак неодноразово вказувала, що вона не була за кермом автомобіля хоча працівники поліції її пояснень до уваги не взяли.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Зелений Ю.В. просив провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушень, оскільки ОСОБА_1 вказаним у протоколах про адміністративні правопорушення не керувала, жодного належного доказу її вини матеріали справи не містять, а обставини, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення спростовуються поясненнями свідків, яких він просив допитати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що 10.09.2022р. в с. Каленики його попросила ОСОБА_1 відвезти її додому на її автомобілі, оскільки вона вживала алкогольні напої. По дорозі в с. Гельмязів він не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху де зачепив автомобіль МАЗ. Не дивлячись на вказану дорожньо-транспортну пригоду, попри заперечення ОСОБА_1 він продовжив свій рух та приїхав до будинку чоловіка ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , який ще допомагав йому відкрити водійські двері, що були пошкоджені в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що 10.09.2022р. до нього в двір приїхало авто ВАЗ 2107 зеленого кольору в якому були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був за кермом. Коли він підійшов до автомобіля то побачив, що авто мало пошкодження, в ньому було розбите лобове скло, зігнута стійка, пошкоджені водійські двері. ОСОБА_2 не міг вийти із автомобіля, оскільки пошкоджені двері не відкривалися, а тому він допомагав їх відкрити. Через деякий час до них приїхала поліція та склала протокол відносно ОСОБА_1 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він є водієм автомобіля МАЗ та їхав по молоко, коли йому на зустріч виїхало авто ВАЗ та допустило зіткнення в ліву передню частину його автомобіля. Коли він вийшов із автомобіля, то побачив за кермом автомобіля ВАЗ худого чоловіка, який втік з місця пригоди, а тому він викликав працівників поліції.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими Доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як зазначено у п. 1.1 ПДР дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Крім того, ст. 122-4 КУпАП, передбачена відповідальність водіїв за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до пп. «а» п. 2.10 ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Положеннями ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Із наведених вище статтей вбачається, що адміністративна відповідальність за ст.. 124., 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП настає для осіб, які керували транспортними засобами.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортуй також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що прямо вказував Пленум Верховного Суду України в п.27 Постанови від 23.12.2005 № 14.

У своєму рішенні по справі №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адмінправопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Разом із тим матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних, достатніх та достовірних доказів факту керування 10.09.2022 р. ОСОБА_1 вказаним автомобілем. Так інший учасник дорожньо-транспортної пригоди вказує, що за кермом автомобіля, що допустив зіткнення із його автомобілем перебував саме чоловік. Такі пояснення узгоджуються із поясненнями ОСОБА_1 , та свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ..

Крім того суд зважає, що подія дорожньо-транспортної пригоди відбулася 10.09.2022р., близько 09 год. 20 хв., в той час як протоколи про вказані адміністративні правопорушення були складені 10.09.2022р. о 12 год. 50 хв., 13 год. 00 хв. та 13 год. 10 хв..

При цьому матеріали справи не містять жодних відомостей про те, як саме та на підставі яких даних працівниками поліції було встановлено, що за кермом автомобіля ВАЗ 2107 була саме ОСОБА_1 ..

До матеріалів справи додані також DWD-RW диски на яких знаходяться відео файли з нагрудної камери працівника поліції із яких вбачається, що на відео зафіксовано, як працівники поліції оглядають місце зіткнення транспортних засобів МАЗ та ВАЗ та ОСОБА_4 надає свої пояснення щодо обставин події. Наступні відео файли фіксують розмову працівників поліції із ОСОБА_1 , яка не заперечує факту вживання алкогольних напоїв та проходить огляд на стан сп`яніння в медичній установі. Однак із вказаних відеозаписів не можливо однозначно дійти висновку, що ОСОБА_1 визнала факт керування транспортним засобом, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду.

При цьому жодних доказів факту керування вказаним автомобілем особою, яка притягується до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ураховуючи вищевикладене слід зазначити, що зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015року №5-рп/2015у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП.

За таких обставин суддя дійшов висновку, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, однак достатніх доказів для встановлення вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, провадження у даній справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП належить закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 122-4, 124, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу № 695/2593/22 провадження № 3/695/1960/22, адміністративну справу № 695/2594/22 провадження № 3/695/1961/22 та адміністративну справу № 695/2596/22 провадження № 3/695/1962/22 щодо притягнення ОСОБА_1 за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП об`єднати в одне провадження, присвоївши справі № 695/2593/22 провадження № 3/695/1960/22.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.В. Середа