П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області БПП у м. Біла Церква відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, гранатометника військова частина НОМЕР_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2021 року о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 216 А, керував транспортним засобом «Chery Tiggo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, водій відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від керування транспортним засобом водія відсторонено шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні 26.11.2022 року пояснив, що 05.10.2021 року о 23 годині 00 хвилин він разом з ОСОБА_4 після добового чергування у військовій частині поїхали до магазину «Гурман» за цигарками та продуктами харчування, за кермом автомобіля перебував ОСОБА_4 . Приїхавши до магазину, ОСОБА_4 , пішов в магазин, а він залишився біля автомобіля. Через п`ять хвилин до нього під`їхали працівники поліції, один із них підійшов до нього, намагався відвести його в сторону, щоб щось нормально вирішити, нащо він відмовився. Працівники поліції викликали підмогу, запитали кому належить автомобіль, він відповів, що не має різниці, нащо один із працівників поліції його вдарив та надів кайданки, після чого його обшукали, знайшли ключі від автомобіля, обшукали автомобіль. Зазначив, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не керував транспортним засобом. Працівники поліції в присутності свідків пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, нащо він спочатку погодився, а коли працівники поліції почали погрожувати та штовхати його він відмовився. Зазначив, що так як він не мав при собі документів, працівники поліції возили його в казарму, по дорозі побили в службовому автомобілі, але доказів того, що його били працівники поліції у нього не має. Неправомірні дії працівників поліції він не оскаржував, їх дії ОСОБА_4 знімав на камеру мобільного телефону.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Вітошко В.А. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що працівники поліції застосовували до нього фізичну силу, наділи кайданки, незаконно провели його обшук та обшук автомобіля, дії працівників поліції ОСОБА_5 не оскаржував так як злякався та був необізнаний, що дані дії оскаржуються.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 та представника - адвоката Вітошка В.А. свідок ОСОБА_4 пояснив, що з ОСОБА_1 він разом проходить військову службу, 05.10.2021 року вони перебували в наряді, після якого відпочивали, прокинувшись приблизно о 23 годині 00 хвилин вони вирішили поїхати до магазину за продуктами харчування за кермом автомобіля перебував він, ОСОБА_1 сидів поруч на передньому пасажирському сидінні. Приїхавши до магазину «Гурман», він зупинив автомобіль, ключі від автомобіля передав ОСОБА_1 , а сам пішов в магазин по продукти. Вийшовши з магазину він помітив біля ОСОБА_1 двох працівників поліції, які поводили себе неадекватно, кричали до ОСОБА_1 , голосно розмовляли в зв`язку з чим він почав дану розмову знімати на мобільний телефон, один із працівників поліції підійшов до нього та заборонив знімати відео. Потім працівники поліції викликали підмогу, повалили ОСОБА_1 на підлогу, надягли кайданки, забрали ключі від автомобіля, обшукати ОСОБА_1 та автомобіль, після чого працівники поліції разом з ОСОБА_1 поїхали в казарму військової частини, він залишився біля автомобіля, коли вони повернулися, то працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився, так як один із працівників поліції сказав, що краще відмовитися. Зазначив, що працівники поліції не зупиняли автомобіль, автомобіль стояв на парковці біля магазину, ОСОБА_1 не керував автомобілем.

За клопотанням ОСОБА_1 та представника - адвоката Вітошка В.А. про виклик в судове засіданні свідків, розгляд справи було відкладено на 21.12.2021 року. 21.12.2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Вітошко В.А. в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду направив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з поломкою автомобіля та він не має змоги прибути в судове засідання. В зв`язку з неявкою адвоката Вітошка В.А. та свідків, розгляд справи було відкладено на 02.02.2022 року. 02.02.2022 року в зв`язку з неявкою свідків розгляд справи було відкладено на 24.02.2022 року. 24.02.2022 року ОСОБА_1 та представник - адвокат Вітошко В.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляд справи були належно повідомлені, про що свідчать особисті підписи в розписці, причини неявки не відомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та представника - адвоката Вітошка В.А., розгляд справи було відкладено на 26.04.2022 року. 26.04.2022 року ОСОБА_1 та представник - адвокат Вітошко В.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляд справи були належно повідомлені, про що свідчить довідки про доставку SMS повідомлення, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та представника - адвоката Вітошка В.А., розгляд справи було відкладено на 25.05.2022 рік. 25.05.2022 року ОСОБА_1 та представник - адвокат Вітошко В.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляд справи були належно повідомлені, про що свідчить довідка про доставку SMS повідомлення адвокату Вітошку В.А., причини неявки не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В зв`язку з неявкою ОСОБА_1 та представника - адвоката Вітошка В.А., розгляд справи було відкладено на 14.06.2022 рік. 14.06.2022 року ОСОБА_1 та представник - адвокат Вітошко В.А. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляд справи були належно повідомлені, про що свідчать довідки про доставку SMS повідомлення, на електронну адресу суду надійшло клопотання від адвоката Вітошка В.А. про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 в складі військової частини в зоні активних бойових дій, а також він особисто проходить військове навчання та бойове злагодження в Житомирській області, в зв`язку з чим позбавленні можливості прибути в судове засідання.

Жодних підтверджуючих документів перебуванням ОСОБА_1 в складі військової частини в зоні активних бойових дій, а також документів, що адвокат Вітошко В.А. проходить військове навчання та бойове злагодження в Житомирській області суду не надано.

Таким чином, суд розцінює неодноразові неявки в судове засідання ОСОБА_1 та представника - адвоката Вітошка В.А., як безпідставне умисне затягування справи, з метою уникнення можливої відповідальності ОСОБА_1 за вчинене., осчкільки такі неявки були у тому числі і до введення в Українві воєнного стану.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає таке: "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом".

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись, у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається ( рішення у справі "Фрідлендер проти Франції").

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12).

Дана позиція суду касаційної інстанції щодо окреслених підходів є сталою та висловлена у багатьох судових рішеннях цього суду, відповідно, ураховується судом в цій справі згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

Вказане відповідає рішенню Європейського Суду з прав людини "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року, де зазначено, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

У цій справі дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на переконання суду, спрямовані на затягування провадження, та прямо указують на те, що така особа добросовісно не користується належними їй процесуальними правами, прямо ігнорує наявні у неї процесуальні обов`язки. Тим самим, створює недобросовісні перепони для руху справи, що, на переконання суду, є неприйнятним, та вимагає від суду ефективної протидії.

Вказане узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 14.10.2003 «Трух проти України», від 08.11.2005 «Смірнов проти України», від 26.04.2007 «Шевченко проти України», відповідно до яких, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Суд підкреслює, що розумність таких інтервалів часу обумовлюється положеннями статей 38, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а строк для накладення адміністративного стягнення обмежується одним роком з дня вчинення правопорушення.

Відповідно суд в цій справі, забезпечивши право особи, що притягається до адміністративної відповідальності, приймати особисту участь в процесі безпосередньо в судовому засіданні, уживши всеохоплюючих заходів для поінформованості її про даний процес, та ураховуючи її поведінку, яка, як уже відмічалося судом, на його переконання, спрямована на створення недобросовісних перепон для руху справи, уважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні переглянуто диск з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, який додано до протоколу, та з якого убачається, що працівники поліції в присутності двох свідків пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці або в медичному закладі, нащо останній відмовляється. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що відносно нього буду складено протокол про правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з яким ОСОБА_1 ознайомили, нащо останні повідомив, що не згоден з даним правопорушенням. Відеозаписом жодних неправомірних дій з боку працівників поліції на які вказує ОСОБА_1 не зафіксовано.

Крім того в судовому засіданні переглянуто наданий представником ОСОБА_6 - адвокатом Вітошком В.А. відеозапис, з якого вбачається, що працівник поліції спілкується з ОСОБА_1 , якому пропонує відійти та нормально розібратися, показати йому відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля, нащо останній відмовляється.

Оголосивши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , позицію захисника - адвоката Вітошка В.А., пояснення свідка ОСОБА_4 , дослідивши додані до протоколу докази, а саме: розписку ОСОБА_7 про зобов`язання не допускати водія до керування транспортним засобом, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 06.10.2021 року, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, рапорт працівника поліції, переглянувши відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, а також відеозапис наданий захисником Вітошко В.А., оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши вказані пункти правил дорожнього руху, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Враховуючи встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом», тому в його діях наявний склад вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

При накладенні адміністративного стягнення, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його відношення до вчиненого, конкретних обставин справи, вважаю, що ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 268,280, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко