Номер провадження 3/521/8745/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Черевко С.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу вбачається, що 28.08.2022 року о 20 годині 40 хвилин гр. ОСОБА_2 знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , не впускала до квартири свого чоловіка, висловлювалась на його адресу нецензурної лайкою, чим своїм діями вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру.

По даному факту співробітниками поліції відносно ОСОБА_2 був складений протокол серії ВАВ №106468 від 28.08.2022 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Гр. ОСОБА_2 була сповіщена про дату, час та місце судового засідання належним чином, про що свідчить звіт про доставку sms-повідомлення. Однак, остання до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суд не сповістила.

Окрім того, враховуючи, що гр. ОСОБА_2 було відомо про розгляд справи саме Малиновським районним судом м. Одеси, чим підтверджується її підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає його таким, що своєчасно сповіщена про дату, час та місце судового засідання, а тому наявні усі підстави для розгляду справи без її участі.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену в п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, яка полягає в тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя вважає, що ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб як мати(батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) (п.12 ч. 2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ч.1 ст. 173- 2 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються документами доказами зібраними в порядку ст. 251 КпАП України, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 106468 від 28.08.2022 року, рапортом, заявою гр. ОСОБА_3 від 28.08.2022 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 28.08.2022 року та іншими матеріалами.

Згідно із ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В даній нормі реалізується принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однак приймаючи до уваги обставини, які характеризують особу порушника, яка раніше протягом року не піддавалась адміністративному стягненню, має вищу освіту, знаходиться у декретній відпустці, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 можливо звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошені усного зауваження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. У зв`язку із тим, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір з ОСОБА_2 не стягується.

Керуючись ст.ст.22, 173-2, 251,283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

С У Д Д Я: Черевко С.П.