справа № 204/9928/22
провадження № 3/204/4757/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теплівка,

громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого

за адресою: АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2022 року приблизно о 20 годині 36 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та економічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 та свого сина ОСОБА_3 , а саме психологічне насильство, а саме: штовхав, нецензурно виражався, умисно позбавляв житла, внаслідок чого ОСОБА_2 налякана, хвилюється за своє здоров`я, не впевнена в своїй безпеці, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

21 листопада 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , в яких остання зазначила, що 19 жовтня 2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, її син розповів їй, що вдень, коли вона знаходилась на роботі, під час шкільного дистанційного навчання з української мови до нього в кімнату зайшов тато і почав щось говорити. Син спочатку проігнорував його і продовжив заняття, однак ОСОБА_1 почав задавати йому у нецензурній формі питання про вчителя, який проводив урок. На екрані монітора були присутні діти та викладач. Увечері, приблизно о 20 годині 35 хвилин вона вирішила спитати у чоловіка, на чию адресу під час дистанційного уроку сина він висловлювався та чи мали такі висловлювання нецензурний характер. Реакція ОСОБА_1 була агресивною, внаслідок чого він різко підбіг до сина і почав його ображати, кричати на нього та висловлювався нецензурною лайкою. Вона намагалася заспокоїти чоловіка і заступалася за сина, але реакція чоловіка була ще агресивніша та він почав нецензурно висловлюватись і на її адресу. Після цього вона ввімкнула камеру телефону та почала знімати. ОСОБА_1 продовжував ображати сина та її, потім почав вихоплювати телефон і замахувався на неї кулаками в обличчя. Після чого він підбіг до неї і зробив кілька ударів у ліве плече і трохи нижче плеча, намагаючись вихопити телефон. Все це бачив їх син. Потім вона сіла на диван, а син зачинився у своїй кімнаті, бо сильно злякався. ОСОБА_1 продовжив кричати та ображати її, забирав телефон, подряпав їй праву кисть руки, щоб розтиснути пальці та паралельно завдав удари рукою по правій нозі. Вона почала просити сина викликати поліцію. Син зателефонував зі свого телефону та викликав. Дивом вона вирвалася від чоловіка, він ганявся за нею по кімнаті, при цьому погрожував їй словесно нецензурною лайкою. Крім того, він забрав ключі від квартири у неї та сина і сказав, що вона сюди більше ніколи не зайде. Трохи згодом приїхали співробітники поліції, всіх опитали та почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Вона показала співробітникам поліції тільки кість руки, бо побачила кров. Поліцейські запитали, чи потрібно викликати швидку, однак вона відмовилася. У зв`язку з даними подіями вона дуже перенервувала, була у стресовому стані, тому у поясненнях, які надавала поліції вказала, що «тілесних ушкоджень на даний момент не має», оскільки мала на увазі, що саме видимих тілесних ушкоджень у вигляді гематом або синців. Натомість синці проявились наступного дня та вона одразу звернулась до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» для проведення медичного дослідження. За висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 2962 від 20 жовтня 2022 року у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді численних синців та саден, які спричинені від дії тупого твердого предмету в термін 19 жовтня 2022 року, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. 22 жовтня 2022 року вона звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за даним фактом 23 жовтня 2022 року розпочато кримінальне провадження № 0000497 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що передбачає відповідальність за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

02 грудня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що 19 жовтня 2022 року близько 20 годині 30 хвилин між ним та його дружиною відбулася обопільна сварка. Вона спровокувала сварку, обізвавши його нецензурними словами, звинувативши його в тому, що він ніби-то зі слів сина обізвав його вчительку нецензурним словом, під час онлайн уроку. Він дійсно підходив до кімнати сина, де на екрані комп`ютера було видно чиєсь волосся, обличчя не було видно хто на тому боці екрану, він запитав у нього: «Хто це?», син не відповів йому, оскільки він грав у гру на телефоні, мабуть була перерва між уроками, на екрані не було дітей, він бачив тільки чиюсь маківку волосся. Він вдруге у нього запитав: «Що це за крендель в екрані?», оскільки він грав у гру, він подумав що це може бути його однокласник, з яким він постійно грає у ігри. Він знову не відповідав. Він повернувся та пішов до своєї кімнати. Він нікого не ображав та не міг цього зробити. Він поважає вчителів, він ніколи собі не дозволяє виражатись нецензурними словами, на людей яких не знає, оскільки вони йому нічого поганого не зробили. Він ніколи ні кого не обливає поганими словами, оскільки це робить постійно його дружина. Отож під час обопільної сварки, ввечері, він підійшов до кімнати сина та спитав у нього, що він казав під час ніби-то уроку. Потім син йому відповів, що йому так почулось. Йому дуже не сподобалось, що його дружина вчить сина говорити неправду, та використовувати у своєму словарному запасі погані слова. Він почав з ними розмовляти, що не можна говорити неправду. Емоційно проводив повчальну бесіду. Коли він повернувся до дружини то побачив, що вона знімає на телефон, та посміхається, ніби вона чекала цього моменту. Він підійшов до неї, вона замахнулася на нього лівою рукою, він замахнувся у відповідь, вона інстинктивно відмахнулася правою рукою з телефоном, таким чином він зачепив її телефон. Ні штовхання, ні бійки, тим паче ударів по тілу кулаками. Вона пішла лягла на диван, дістала телефон та почала з кимось переписуватись, та посміхалася, бо була дуже задоволена тим, що зняла сімейну сварку на телефон. Це була заздалегідь спланована провокація від жінки. Він підійшов до неї та хотів взяти її телефон, щоб подивитись з ким вона переписується, вона почала ховати телефон, та відбігла від нього. Під час їх сварки, син знаходився у себе в кімнаті. Він не бачив, які дії відбувалися. Згодом, коли вони лаялись, вона вирішила попросити сина зателефонували до поліції. Він набрав номер поліції, вона спокійно зайшла до його кімнати, взяла його телефон та розмовляла з поліцією. Поки вони розмовляли, він взяв свою аптечку та пішов покласти її до автомобіля, в прихожій він побачив свої ключі від квартири, він їх взяв та пішов до автомобіля, ключі йому були потрібні, оскільки без них не вийдеш за територію дому, згодом вона прийшла до нього, коли він був біля автомобіля. Поки вони чекали поліцію, вона обзивала його нецензурною лайкою, погрожувала йому розправою та вимагала, щоб він нікуди не їхав та дочекався поліцію. Вона звинуватила його в тому, що він під час сварки позбавляв її житла. Це є неправдою, він нічого не вчиняв. Він їй сказав, що вона тут жити не буде. Але він не виганяв нікого з квартири. Виганяти і попереджувати - це різні поняття. Потім вона звинуватила його, що він забрав її та сина ключі від квартири. Дійсно, ключі, які він взяв в прихожій, були її, але він цього не знав. Коли він клав аптечку до автомобіля, ключі та аптечка були в одній руці, оскільки другою він відкривав. Аптечку разом з ключами він кинув на заднє сидіння, закрив автомобіль та пішов з дружиною та чекали поліцію. Вона це розцінила, як позбавлення житла. Потім він пішов до автомобіля, знайшов ключі на підлозі, та повернув їх на місце де вони і лежали у прихожій. Ключі сина він не брав, вона мабуть навмисно їх сховала, щоб звинуватити його в цьому. В протоколі та поліцейським, вона сказала та вказала, що фізичного насильства не було їй заподіяно, і це є правдою. Потім з`явились якісь протоколи та якісь висновки, до яких він не має відношення. Де вона вказує, що він нібито бив її кулаками. В результаті чого у неї з`явились синці. Це є неправдивою та сфальсифікованою справою проти нього. Вона навмисно заводить правосуддя в оману та дає неправдиві та підставні докази. Дослідження та висновок спеціаліста, має сумнівний характер, оскільки у висновку при обстеженні чи дослідженні вказано, що вона не була присутня. Дослідження було проведено за один день. А її підпис проставлено лише через місяць. На фото постраждалої при експертизі, не видно обличчя, це могла бути будь-яка підставна особа. На фото, вид з боку видно, що це жінка, однак не його дружина. В дослідній частині вказані чисельні синці (по опису, він нарахував 17) невідомого походження та в незрозумілих для бійки місцях, розміром 1,5х1 см та 5х4 см. Дев`ять із них у підколінній ямці. Це свідчить про відсутність завдання кулаками фізичного впливу. Якби він навіть і захотів її вдарити, він би цього не зміг зробити. Він може лише погрожувати кулаком, але ніколи не б`є жінок та дітей. Тим паче, що це його дружина та мати його сина, і він за це її поважає. Він не міг її бити з правої сторони, оскільки вона лежала на дивані, правою стороною до спинки дивану та була захищена від ударів з правої сторони. Якби він наніс фізичні удари кулаком, вони б мали дуже неприємний вигляд та мали б набагато більші розміри. Якби насправді була б бійка, вона б вказала це в протоколі при поліцейських, стресова ситуація, в якій вони перебували разом, не може виправдовуватись забуттям чи стресом. Зі своєї сторони він має повідомити, що синці у його дружини є завжди. Це є характеристиками її тіла, дуже часто вона навіть не знає звідки вони беруться (зазвичай це відбувається від притискання або ударяння тіла до якого небудь предмету інтер`єру стіл, стілець, дивани, ліжко, комоди, шафи, дверні пройоми, кути стін та інш.). Також її постійні синці можуть провокувати або є наслідком неконтрольованого прийому хімічних препаратів, двічі на день, кожен день на протязі 10 років. Про це свідчить постійний головний біль, біль у хребті. Він, як дипломований масажист, знає її тіло, як не хто інший. Синці це її постійна складова. Тому він не вважає за докази, які вона сфальсифікувала. Вона просила та пропонувала поліції щоб вони його побили. Поліція тричі перепитувала у неї, чи потрібна медична допомога, вона тричі відмовлялася, казала, що все гаразд. Жалілася на подряпини на руці, яких не було видно, та не мали ознак крові, мабуть вони виникли у неї від роботи з ножицями, на її роботі, оскільки підозри та подряпини у неї постійно, та пов`язані з її роботою. Під час допиту в поліції, вже тоді стало відомо хто насправді є агресором в даній справі, оскільки вони в трьох зробили їй зауваження стосовно її агресивної поведінки та істеричним поводженням та висловлюваннями. Також він попереджав поліцейських, що вони зараз поїдуть, а вона собі щось вчинить навмисно, що потім йому буде складно доказати свою невинуватість. А згодом так воно і трапилося. Вона використала на свою користь, навмисно зробивши синці та змінивши свідчення. Він вважає, що свідків та доказів вчинення фізичного, матеріального та психологічного насильства немає. Його малолітній син, яким вона прикривається та використовує в своїх огидних планах не може бути свідком. Він завжди каже те, що хоче чути матір тільки для того, щоб вона не чинила на нього психологічний тиск. Він завжди каже те, що наказала чи сказала йому матір. Йому на це неприємно дивитись, як вона з його сина створює кімнатну рослину. В протоколі не вказано, яка заподіяна шкода потерпілій. В протоколі не вказано характер конкретного виду домашнього насильства. В протоколи вказано, що матеріальної шкоди не заподіяно. Які обставини виникли, які б свідчили про умисел завдати шкоди. Протокол не є доказом факту правопорушення. Рапорт поліцейського не належний та недопустимий доказ, оскільки поліцейські - це зацікавлені особи. В них виникла сімейна сварка. Конфлікт між учасниками справи не може свідчити про психологічне насильство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що тілесних ушкоджень він не завдавав, не бився. Ці всі події були спровоковані його дружиною. Фізичного насильства не було. Була обопільна сварка. Він був вдома, дружина прийшла з роботи, він пішов покурити на вулицю. Прийшовши назад додому, дружина одразу почала на нього лаятись та нецензурно виражатись. Вона запитувала навіщо він образив вчительку нецензурно, однак він запитав у неї чи вона нічого не плутає, а вона сказала що це їй син сказав, а він запитав у сина, після чого сказав, що йому почулось. Він говорив сину, що брехати не можна. Нецензурно, він виражався лише в бік дружини. Він сину говорив, що брехати не можна. Жінка стояла ухмилялась та сміялась. Вона спровокувала це все, вона звинуватила його в тому, чого не було. Потім вони почали з`ясовувати стосунки, вона це все знімала на телефон і з кимось переписувалася. Син залишався в кімнаті та нічого не бачив. Вони лаялись один на одного на відстані трьох метрів. Ніхто не бив один одного. Вона потім почала кричати, щоб син викликав поліцію. Викликали поліцію. Він її ключі не забирав, вони лежали в прихожій, він їх взяв, оскільки спутав. Двір будинку огороджений і без ключів не можливо відкрити. Коли він вийшов, вона прибігла до авто та сказала щоб він нікуди не їхав оскільки приїде поліція. Потім приїхали поліцейські та почали шукати у нього холодну зброю, однак її в нього не було. По протоколу вона казала, що він її штовхав, зазначила що тілесних ушкодження не завдавав. Намагався забрати телефон, однак жодних подряпин на ній не було. Склали протокол, всі пішли. Коли вони йшли, то він їм говорив, що вона може будь-що ще зробити. Так, його дружина намагається заволодіти його квартирою. Йому про це говорили в прокуратурі, щоб він їй віддав частку квартири і вона забере свою заяву про вчинення кримінального правопорушення. Він підтверджує, що дружина неодноразово говорила, що залишить його голим та босим. Говорила щоб він помер. Нецензурна лайка була взаємною, вони один на одного виражались нецензурно. Для них сварка з нецензурною лайкою звичайна річ. Він не займається вихованням дитини, оскільки вона зробила все для того, щоб він не проживав у своїй квартирі. Він бажає брати участь у вихованні сина. Вона його при працівниках поліції ображала, однак він жодних заяв щодо цього не робив. Він попереджав дружину, що вона не буде мешкати у вказаній квартирі, однак не виганяв. Ключі він взяв ненавмисно, а коли вона його почала звинувачувати, зрозумів, що взяв саме її ключі від квартири. Він не забирав у сина ключі від квартири, він їх не бачив в прихожій кімнаті квартири. Він передивився всі свої речі, в нього інших ключів не було від квартири. Йому не сподобалось те, що вона зняла це все на відео, потім лягла на диван та, усміхаючись, з кимось переписувалась. Він забирав телефон, оскільки це йому не сподобалось, віг не хотів щоб вона з кимось переписувалась. Вона сама дивиться в його телефоні переписки, передивляться його речі, вона це робить добровільно. Ці всі події з її телефоном були під час сварки. Він не має дійсно права втручатись в її особистий простір, тим паче в телефон, однак ці всі дії відбулися в період сварки на емоціях. Її тілесні ушкодження не мають жодного відношення до сварки. Вказані синці не вказують на фізичне насилля, оскільки він її не бив. Він її за руки не хватав та не бив. За ноги не хапав. Він її хватав лише за телефон, а вона підіймала руки, і на цьому все. Син при сварці перебував в своїй кімнаті за зачиненими дверима, він міг чути лише лайку, однак нічого не бачив. Він сину говорив лише, що не можна брехати, він йому роз`яснював це, ніякого ні фізичного ні психологічного насильства не було. Він відповідає за сина до 18 років і не хоче, щоб він став брехливою людино. Він завжди відноситься до людини так, як вона відноситься до нього. Просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що приблизно о 20 годині 00 хвилин син їй розповів, що під час дистанційного навчання зайшов батько та почав виражатись. Батько щось в нього запитував, однак він нічого не зрозумів. Потім батько запитав, хто там на дивані сидить. Коли вона прийшла з роботи, чоловіка не було в квартирі, коли він зайшов, то вона вирішила в нього спитати на кого він виражався, після чого він підбіг до сина та почав на нього кричати матом, син був переляканим, вона намагалась заспокоїти чоловіка, щоб він не виражався та підбирав слова. Потім він почав на неї агресивно реагувати, після чого вона почала знімати на телефон, щоб зафіксувати, він кидався на неї з кулаками та бив. Ці всі події бачив їх син, який злякався та закрився у своїй кімнаті. В подальшому, під час сварки вона кричала сину, щоб він викликав поліцію. В подальшому, коли син викликав поліцію, чоловік пішов з квартири до свого автомобіля, вона його наздогнала та сказала щоб він нікуди не їхав, оскільки приїде поліція.

Відповідно до абз. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 3 ст. 8 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суддя, розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене відповідною статтею КУпАП, чи порушені норми законодавства даною особою, якщо форма статті є бланкетною, чи винна особа, що притягається до особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Незважаючи на не визнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується зібраними по справа матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 228970 від 19 жовтня 2022 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19 жовтня 2022 року, відповідно до яких 19 жовтня 2022 року вона знаходилася за адресою мешкання АДРЕСА_2 , та близько 20 години 36 хвилин у неї з її чоловіком відбувся конфлікт із-за того, що ОСОБА_1 в бік їх спільного сина ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, штовхав її руками, забрав її ключі від квартири та дверей. Тілесних ушкоджень на даний момент не має, швидкої медичної допомоги не потребує. Виганяв з квартири, махав руками перед обличчям; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19 жовтня 2022 року, відповідно до яких 19 жовтня 2022 року близько 20 години 15 хвилин він перебував за місцем мешкання АДРЕСА_2 , його дружина ОСОБА_2 розпочала конфлікт з приводу неправдивого висловлювання сина, після чого вони почали сваритися, він почав сваритися на сина, а дружина почала проводити відеозйомку, після чого він намагався забрати в неї телефон та після цього дружина попросила сина викликати поліцію. Під час сварки вони обидва висловлювалися нецензурною лайкою. Під час сварки ударів дружині не завдавав; заявою ОСОБА_2 від 19 жовтня 2022 року, відповідно до якої просила вжити заходи щодо її чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив домашнє насильство, а саме дії психологічного та фізичного характеру відносно їх сина ОСОБА_3 ; рапортом інспектора 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Жигулова Є.П. від 19 жовтня 2022 року, відповідно до якого 19 жовтня 2022 року о 20 годині 37 хвилин екіпажем «Легіон-451» отримали виклик «Домашнє насильство» за адресою АДРЕСА_2 . Заявник повідомив, що батько зараз б`є матір, потім дитина передала слухавку матері, яка надала інформацію, що чоловік тверезий але дуже знервований та агресивний, б`є заявницю та намагається вигнати з дому. Прибувши за адресою, заявниця ОСОБА_2 пояснила, що її чоловік ОСОБА_1 , нецензурно виражається в її бік, штовхав її, чим вчинив фізичне та психологічне насильство. Забрав у неї ключі від квартири та не віддавав, стосовно їх спільного сина ОСОБА_3 виражався нецензурною лайкою. Від заявниці відібрано заяву та пояснення та передано до чергової частини ВП № 6. Заявниця тілесних ушкоджень не отримала та медичної допомоги не потребує. на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього, суддею за клопотанням потерпілої ОСОБА_2 був досліджений флеш-накопичувач, при відкритті якого наявний відеозапис під № 470554 від 19 жовтня 2022 року. Так, з вказаного відеозапису вбачається, що о 21:07:00 годині на запитання патрульних поліцейських щодо наявності у ОСОБА_1 ключів від квартири, які він взяв у потерпілої, останній відповів, що вказані ключі дійсно знаходяться у нього. Додатково, зазначив, що дійсно він говорив потерпілій, що вона жити в даній квартирі не буде, однак нікого з квартири він не виганяв. Об 21:16:50 годині ОСОБА_1 повідомляє патрульним поліцейським, що дійсно він намагався забрати у дружини її мобільний телефон. О 21:53:31 годині на неодноразове прохання віддати ключі від квартири, як працівників поліції, так і потерпілої ОСОБА_1 , говорить, що вони у нього знаходяться в автомобілі та він їх зараз принесе. Також, в судовому засіданні був досліджений диск, на якому знаходиться відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 як в присутності потерпілої ОСОБА_2 , так і в присутності їх спільного малолітнього сина нецензурно виражається та говорить, що він зараз у всьому розбереться, під час вказаних висловлювань ОСОБА_1 намагається вихопити у ОСОБА_2 мобільний телефон.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відеозаписи, вислухавши пояснення сторін, суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Стаття 2 Стамбульської Конвенції передбачає, що «ця Конвенція застосовується до всіх форм насильства стосовно жінок, у тому числі домашнього насильства…». Пункт (а) статті 3 визначає, що «насильство стосовно жінок» … означає всі акти насильства стосовно жінок за гендерною ознакою…». Відповідно до пункту (d) статті 3, «насильство стосовно жінок за гендерною ознакою» означає насильство, яке спрямоване проти жінки через те, що вона є жінкою, або яке зачіпає жінок непропорційно». Стаття 3 Конвенція передбачає гендерно-нейтральну дефініцію домашнього насильства, що охоплює як жертв, так і кривдників обох статей.

Таким чином, термін «домашнє насильство» позначає один з різновидів гендерно-обумовленого насильства, а не окремий від нього вид насильства. Хоча пункт (b) статті 3 Стамбульської Конвенції сформульований у гендерно-нейтральних виразах, коли визначає види «домашнього насильства» та коло осіб, яких воно може стосуватися, однак це не змінює характеристики домашнього насильства як різновиду насильства, що ґрунтується на певних дискримінаційних, у тому числі гендерних, ознаках. Тож Конвенція заохочує держави-учасників застосовувати її положення до всіх жертв домашнього насильства, включаючи чоловіків, дітей та людей похилого віку, і лише проголошує принцип недискримінації до невичерпного переліку підстав, включаючи гендерну ідентичність та сексуальну орієнтацію, при застосуванні її положень.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації, однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 19 жовтня 2022 року приблизно о 20 годині 36 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, що знайшло своє підтвердження в процесі судового розгляду, а також було підтверджено і самим ОСОБА_1 як в письмових поясненнях, так і поясненнях, які були надані останнім безпосередньо в судовому засіданні.

В судовому засіданні було встановлено, що під час сварки, яка виникла між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , бажаючи відібрати мобільний телефон у своєї дружини задля того щоб видалити відео, яке остання зняла в процесі сварки між ними, чим в свою чергу порушив її право на володіння вказаним мобільним телефоном, при цьому, як зазначив сам ОСОБА_1 в судовому засіданні, він був обізнаним про протиправність таких своїх дій, однак це його не зупинило.

Окрім цього, як було встановлено в судовому засіданні, та підтверджено самим ОСОБА_1 , він дійсно виражався в бік потерпілої нецензурною лайкою та в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , що в свою чергу призвело до побоювання потерпілої ОСОБА_2 за своє життя та здоров`я.

Судом не беруться до уваги твердження ОСОБА_1 щодо звичайної сварки між ним та потерпілою, оскільки останній своїми протиправними діями намагався отримати контроль над діями потерпілої, задля того, щоб остання не мала змоги в подальшому скористатися мобільним телефоном задля здійснення зйомки подій.

Також, суддею не беруться до уваги й твердження ОСОБА_1 щодо ненавмисного взяття ключів від квартири з прихожої кімнати та, що він не був обізнаним про те, що взяв саме ключі потерпілої, оскільки вказане твердження спростовується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, на яких ОСОБА_1 підтверджує факт знаходження комплекту ключів потерпілої у нього в автомобілі та на неодноразові вимоги патрульних поліцейських повернути потерпілій ключі, останній погоджується, що в свою чергу підтверджує факт намагання ОСОБА_1 побавити житла потерпілу в такий спосіб.

Аналізуючи в сукупності вищевказані обставини та вимоги закону, суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь: психологічного характеру (висловлювань нецензурною лайкою та погроз в бік потерпілої), економічного характеру (умисне намагання позбавити можливості володіти майном та користуватись ним), що в свою чергу викликало у ОСОБА_2 хвилювання за своє здоров`я, не впевненість у свої безпеці, порушивши її конституційні права і свободи як особи, а як наслідок наніс шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

При призначенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, які пом`якшують та які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, його майновий стан та інші вимоги передбачені ст. ст. 33-35 КУпАП та вважає за необхідне накладення на винного стягнення, достатнього для його виховання у вигляді штрафу в дохід держави, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП. судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Тому, оскільки ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушенні та притягнуто до адміністративної відповідальності, вважаю необхідним стягнути з нього на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Некрасов