Справа №461/6462/22
Провадження №3/461/3441/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла УПП у Львівській області ДПП відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст.ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №363391, 19.11.2022 року о 17 год. 35 хв. у м.Львові по вул. Опришківська,3, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події не повідомивши про це відповідні органи поліції.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що одразу не зрозумів, що відбулось ДТП та дальше поїхав по дорозі. Вважає, що таке зіткнення транспортних засобів не відбулось.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У відповідності із ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як встановлено КУпАП до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи не здобуто достатньо доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину. ОСОБА_1 в судовому засіданні наголошував, що жодного удару транспортних засобів не відчув одразу.

Суб`єктивна сторона вчиненого діяння характеризується усвідомленням особи в тому, що нею було вчинено ДТП та свідомим в зв`язку з цим зникненням з місця пригоди.

Враховуючи ті обставини, що достатніх доказів обізнаності ОСОБА_1 про вчинення ДТП суду не надано, а незначні ушкодження автомобілів, швидкість руху, можуть свідчити про те, що водій об`єктивно міг не помітити зіткнення свого автомобіля з іншим (долучені до протоколу докази у вигляді схеми та пояснень потерпілого не спростовують зазначених висновків суду, оскільки не містять інформації, яка б доводила, що водій, усвідомлюючі вчинення ним ДТП, свідомо залишив місце пригоди), тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко