Справа № 191/2764/22
Провадження № 3/191/864/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікова О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , керівника КП «Синельниківський міський водоканал» ДОР», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст. 163-2 КУпАП,

ВстановиВ:

21.10.2022 року з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа з протоколом про адміністративне правопорушення №11305/04-36-04-09/31802662 від 26.09.2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП, в якому зазначено, що керівник КП «Синельниківський міський водоканал» ДОР» ОСОБА_1 несвоєчасно подав платіжне доручення до установи банку на перерахування належного до сплати податку на додану вартість в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за травень, червень 2022 року, відповідно до податкової декларації з ПДВ. Граничні терміни сплати 31.07.2022 року, 01.08.2022 року, сплачено повністю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину заперечив та пояснив, що керівником КП «Синельниківський міський водоканал» ДОР став 17.08.2022 року. Граничні терміни сплати податку на додану вартість за травень 2022 року та червень 2022 року 31.07.2022 року та 01.08.2022 року відповідно. Тобто порушення термінів сплати грошового податкового зобов`язання відбулося за період керівництва попереднього керівника. Коли його було призначено керівником, правопорушення було усунено суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за травень 2022 року та червень 2022 року були сплачені повністю 31.08.2022 року та 01.09.2022 року відповідно, тому просить провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Надав суду письмові пояснення з додатками для долучення до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності події і складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), тому вона є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ч.1 ст.163-2 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, за відсутності інших об`єктивних джерел фактичних даних про обставини, що підлягають доказуванню в цій справі, дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №11305/04-36-04-09/31802662 від 26.09.2022 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП, керівник КП «Синельниківський міський водоканал» ДОР» ОСОБА_1 несвоєчасно подав платіжне доручення до установи банку на перерахування належного до сплати податку на додану вартість в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за травень, червень 2022 року, відповідно до податкової декларації з ПДВ. Граничні терміни сплати 31.07.2022 року, 01.08.2022 року, сплачено повністю.

Однак, відповідно до копії витягу із розпорядження голови обласної ради №25-КП від 27.07.2022 року, долученої до письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради 17 серпня 2022 року строком на два місяці. Тому останній не міг вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП, щодо несвоєчасного подання платіжного доручення до установи банку на перерахування належного до сплати податку на додану вартість в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за травень, червень 2022 року, оскільки на посаді виконуючого обов`язки директора комунального підприємства «Синельниківський міський водоканал» Дніпропетровської обласної ради перебуває з 17.08.2022 року, а граничні терміни сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за травень, червень 2022 року становлять 31.07.2022 року та 01.08.2022 року.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, матеріали даної справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Таким чином, суд не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП України через відсутність в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю внаслідок відсутності події та складу правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 7, ч.1 ст.173-2, 245, 247, 256, 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.І. Окладнікова