Справа № 743/840/22
Провадження №3/743/532/22
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Довбенко О.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ріпки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розвідника номер обслуги 1 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу розвідувальної роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення серії КІЧРН № 594 від 16.11.2022, 12.11.2020, о 16 год. 00 хв., старший матрос ОСОБА_1 , прибувши у розташування підрозділу в/ч НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_2 після виконання бойового розпорядження, в умовах особливого періоду, зняв своє спорядження та свою штатну зброю, а саме 7,62 мм пістолет ТТ (ПЛ № 582), яка знаходилася в стегновій кобурі у зведеному стані разом з наявним патроном в стволі, та поклав на ліжко, забувши її розрядити та залишивши її без нагляду, тоді як солдат ОСОБА_2 12.11.2022, близько 21 год. 10 хв., зайшовши до будинку № 1, беручи енергетичний напій під ліжком старшого матроса ОСОБА_1 , випадково зачепив ліжко, на якому лежав 7,62 мм пістолет ТТ (ПЛ № 582), внаслідок чого останній впав на підлогу та відбувся одиночний постріл, в результаті якого солдат ОСОБА_3 отримав кульове поранення правого плеча. Такі дії ОСОБА_1 призвели до порушення вимог ст. 11, 13, 16, 128, 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. 1,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п. 14 Р І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у ЗСУ, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 та Додатку 10 Наказу Генерального штабу головнокомандувача ЗСУ від 17.04.2018 № 160, а також порушення правил поводження із стрілецькою зброєю, що становить підвищену небезпеку для оточення.
Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-19 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 12.11.2022, приблизно о 16 год., він прийшов у розташування із бойового завдання і поклав свій 7,62 мм пістолет ТТ у стегновій кобурі на своє ліжко, який не розрядив (патрон залишився у пістолеті), а поставив на запобіжник, адже вони несуть службу в місці, де є постійна загроза нападу ворожої ДРГ, тому завжди необхідно перебувати у повній бойовій готовності. Приблизно о 21 год. він вийшов за двері кімнати, але через декілька хвилин почув одиночний постріл. Зайшовши до кімнати, він побачив, що його пістолет лежить на підлозі, а його товариш ОСОБА_2 отримав вогнепальне поранення правого плеча. ОСОБА_1 відразу почав надавати ОСОБА_2 первинну медичну допомогу, а в подальшому була викликана швидка допомога, на якій їх разом було доставлено до медичного шпиталю. Також ОСОБА_1 пояснив, що його пістолет 1941 року виробництва, тому пружина запобіжника від нього з роками стала непридатною, а замінити її не можливо через відсутність виробництва такої деталі. Саме через вказаний недолік запобіжник його пістолета можливо не спрацював під час падіння, тому і відбувся постріл. Однак настання такої ситуації ОСОБА_1 за ввесь час несення служби навіть не міг ніколи передбачити.

Опитаний у судовому засідання потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 12.11.2022, приблизно о 21 год. 10 хв., він зайшов у кімнату будинку в с. Олешня, де він проходить військову службу, та підійшов до ліжка свого товариша ОСОБА_1 , з метою взяти енергетичний напій, який стояв під цим ліжком, однак штовхнув ліжко. В той час, на ліжку знаходився пістолет у стегновій кобурі, однак який від поштовху ліжка впав на підлогу та вистрелив потерпілому у праве плече. В подальшому, потерпілому була надана медична допомога, жодних претензій до ОСОБА_1 він не має. Також зазначив, що він бачив, що на ліжку ОСОБА_1 знаходився пістолет.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , опитавши потерпілого ОСОБА_2 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, виходячи із змісту процесуальних норм КУпАП, якими врегульовано порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд не наділений обов`язком здобувати у справі докази, однак зобов`язаний дослідити вже здобуті та надати їм належну правову оцінку.

Так, відповідно до положень КУпАП, однією з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення нею конкретних дій, є наявність в цих діях події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Санкція ч. 2 ст. 172-19 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалам - вчинені в умовах особливого періоду.

З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії КІЧРН № 594 від 16.11.2022, вбачається, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, порушивши вимоги ст. 11, 13, 16, 128, 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. 1,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п. 14 Р. І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у ЗСУ, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 та Додатку 10 Наказу Генерального штабу головнокомандувача ЗСУ від 17.04.2018 № 160 щодо заборони залишати стрілецьку зброю та боєприпаси без нагляду.

У свою чергу, зазначені у протоколі положення ст. 11, 13, 16, 128, 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначають тільки загальні вимоги щодо обов`язків військовослужбовця та дотримання ним військової дисципліни.

П. 14 Р. І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 передбачено, що під час видачі стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям командир (керівник, начальник) зобов`язаний нагадати їм порядок поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема щодо заборони, в тому числі, залишати стрілецьку зброю та боєприпаси без нагляду.

Також вищезазначеною Інструкцією передбачено, що зброя, під час відпочинку (привалу), повинна зберігатися у визначених за наказом командира в спеціально обладнаних місцях (ставницях, ящиках, шафах і т.д.).

У матеріалах справи відсутні відомості про спеціально обладнане місце, в якому ОСОБА_1 мав би залишити свою зброю під час свого відпочинку.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про проходження ОСОБА_1 інструктажу щодо ознайомлення з правилами поводженнями із зброю, в тому числі, щодо місця її залишення у випадку відпочинку у розташуванні підрозділу.

Більш того, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 , поклавши 12.11.2020 свій пістолет на ліжко у своїй кімнаті у розташуванні підрозділу, залишив свою зброю без нагляду, оскільки він перебував біля зазначеної кімнати, з якої вийшов лише на кілька хвилин, впевнившись про відсутність в ній сторонніх осіб.

З врахуванням наведеного, суд не вбачає у діях ОСОБА_1 факту залишення своєї штатної зброї - 7,62 мм пістолет НОМЕР_3 ), без нагляду.

Положення Додатку 10 "Вимоги заходів безпеки під час проведення стрільб "Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин КРП " 03.032.056-2018(01), введеного у дію наказом Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ від 17.04.2018 № 160, розповсюджується під час навчання військовослужбовця вправ зі стрільби у відведених для цього місцях.

Тоді як, з листа в/ч НОМЕР_1 № 2634/в від 15.11.2022 вбачається, що ОСОБА_4 знаходиться в районі виконання завдань в межах Чернігівського району згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 за № 786дск від 19.10.2022, а не на навчаннях, тому на нього не розповсюджуються правила щодо розрядження зброї після закінчення вправи зі стрільби, адже він завжди повинен перебувати у бойовій готовності.

Крім того, не розрядження ОСОБА_1 свого штатного пістолету, свідчить лише про те, що він діяв у стані крайньої необхідності. Адже у даній конкретній ситуації ОСОБА_1 знаходився під час виконання бойового завдання в умовах бойових дій у прикордонній місцевості, де є велика вірогідність заходу ворожої ДРГ, які несуть небезпеку як особисто ОСОБА_1 , так і іншим військовослужбовцям, отже, усунення ймовірної небезпеки можливе лише за умови перебування ОСОБА_1 у повній бойовій готовності.

Ст. 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Також, одним із визначних принципів юридичної відповідальності взагалі і адміністративної відповідальності, зокрема, є принцип відповідальності за вину. Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у статті 9 КУпАП.

Водночас, суд нагадує, що за змістом правової науки казусне діяння інтерпретується як заподіяння шкоди без вини. При цьому, особливе психічне ставлення особи до власних дій та їх наслідків, яке характеризується тим, що особа настання таких наслідків не передбачає, не повинна або (і) не могла їх передбачити. Таке психічне ставлення особи лежить за межами вини, а тому наявність випадку (казусу) виключає адміністративну відповідальність за відсутністю ознак складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що подія, яка відбулася 12.11.2022 за участі військових ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мала місце у зоні бойових дій під постійною загрозою нападу ворожої ДРГ, що вказує на необхідність постійного перебування військовослужбовця у стані бойової готовності, та через необережні дії самого потерпілого ОСОБА_2 , що дає суду підстави дійти висновку, що подія, викладена у протоколі про військове адміністративне правопорушення серії КІЧРН № 594 від 16.11.2022, є випадком (казусом), оскільки психічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, а саме до отримання потерпілим кульового поранення внаслідок самостійного вистрілу зброї ОСОБА_1 , лежить за межами вини останнього.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 245, 247, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання на неї апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд Чернігівської області.

Суддя О.В. Павленко