ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 674/650/21

Провадження № 33/4820/57/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Наталюка Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Наталюка Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Міцівці, Дунаєвецького району, жителя АДРЕСА_1 , притягувався до адміністративної відповідальності постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч.1 ст.130 від 22 липня 2020 року,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00грн (тридцять чотири тисячі гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Роз`яснено, що відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання копії постанови, а у разі її оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у строк, зазначений вище, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір призначеного штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

За постановою суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487973 від 17.05.2021 року ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року, 17.05.2021 року о 01 год. 57 хв., в смт.Дунаївці Хмельницької області, по Чорновола, 7, керував автомобілем «Renault Kadjar» р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я. Чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Наталюк Н.М., в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Вказує, що копію оскаржуваної постанови ним отримано в приміщенні суду 22.11.2021 року, про що наявна розписка в матеріалах справи, а тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин. Зазначає, що при складанні протоколу не були залучені свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є обов`язковою умовою проходження такого огляду. З відеозапису не убачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. ОСОБА_1 заперечує факт керування та вказує, що за кермом авто був його батько, який вийшов з автомобіля, про що він неодноразово казав працівникам поліції та саме цим мотивував свою відмову від проходження огляду. Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 знаходився за кермом даного автомобіля, який здійснював рух. Посилається на відсутність відомостей за допомогою якого саме технічного засобу водію пропонувалось пройти огляд, відсутнє направлення на такий огляд, немає акту огляду, відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація події. Матеріали справи та сам протокол не містить доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі його іншій особі. Проте, на відеозаписі поліцейський інформує ОСОБА_1 , що автомобіль затриманий та поміщений на штраф майданчик. Вважає, що відеозапис долучений до матеріалів справи є неналежним доказом, оскільки відео фіксування порушення повинно відбуватись з моменту його виявлення і до його завершення. За таких обставин, вважає, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Заслухавши доповідь судді, захисника Наталюка Н.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу захисника та надав свої письмові обґрунтування, які є підставою для скасування судового рішення, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови захисником отримано в приміщенні суду 22.11.2021 року, про що наявна розписка в матеріалах справи, а тому цей строк пропущено ним з поважних та незалежних причин, а відтак його слід поновити.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП наступає, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, повторно, протягом року, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 487973 від 17.05.2021 року слідує, що ОСОБА_1 , постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.07.2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та повторно протягом року, 17.05.2021 року о 01 год. 57 хв., в смт.Дунаївці Хмельницької області, по Чорновола, 7, керував автомобілем «Renault Kadjar» р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, суд послався на відеозапис обставин вчинення адміністративного правопорушення, копію постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки зміст протоколу узгоджується з даними відеозапису, долученого до адміністративних матеріалів, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку тим, що він «ніби-то» не керував автомобілем.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Наталюк Н.М. підтримав, подану апеляційну скаргу та пояснив, що працівниками поліції порушено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема, під час оформлення адміністративних матеріалів не було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 ; протокол складено за відсутності свідків; не було виписано направлення водію для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я; особу у встановленому законом порядку не було відсторонено від керування транспортним засобом; у протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація події; не додано до матеріалів справи акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; не додано довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та довідку про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення. Крім того, вказав, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та повідомив працівника поліції, про те, що автомобілем керував його батько.

06.07.2022 року між ОСОБА_1 та захисником Наталюком Н.М. було розірвано договір про надання правової допомоги.

ОСОБА_1 подану захисником апеляційну скаргу підтримав та, крім того, просив врахувати, поданий ним новий актуальний текст його доводів, які є підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував зупинку поліцейським автомобіля, в якому він знаходився та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, оскільки водієм був не він, а його батько.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що поліцейські слідують за автомобілем «Renault Kadjar» р.н. НОМЕР_1 , подають звукові сигнали, щоб автомобіль зупинився. Після зупинки транспортного засобу, із-за керма вийшов ОСОБА_1 . Працівник поліції вказує йому, що є повідомлення про те, що він керує авто в стані алкогольного сп`яніння та пропонують пройти огляд на визначення стану сп`яніння, однак ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, відмовляється, з тих підстав, що він не був водієм, а був його батько. Присутність інших осіб в автомобілі не вбачається, що було чітко відображено на відеозаписі.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, як вже зазначалось вище, диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку. В даному випадку проводилась відеофіксація події, а тому відсутність свідків не свідчить про порушення поліцейськими своїх обов`язків.

Твердження сторони захисту, в частині визнання відеозапису недопустимим доказом, є безпідставними з огляду на те, що вказаний відеозапис є чітким, містить всі необхідні для кваліфікації дій правопорушника обставини. А тому в апеляційного суду відсутні підстави вважати даний відеозапис недопустимим доказом.

Посилання апелянта про не відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем не впливає на доведеність його вини у вчиненні цього правопорушення, оскільки підтверджується сукупністю досліджених місцевим та апеляційним судом доказів.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки таке направлення видається, якщо особа погоджується проходити огляд на стан сп`яніння, однак, у даному випадку, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

Зауваження апелянта щодо відсутності сертифікації пристрою, за допомогою якого здійснювалось фіксування, то особа, яку знімали, не мала клопотань щодо надання інформації щодо сертифікації відеотехніки та будь-яких заперечень, а тому суд на підставі ст.251, 252 КУпАП оцінює наданий доказ відповідно до положень ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», згідно із якою поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення абофіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, і вони давали суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відтак доводи апеляційної скарги, що висновок суду ґрунтується виключно на припущеннях суду, не можуть бути врахованими.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду, з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів та в письмових доводах ОСОБА_1 , допущено не було.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не мав права за власною ініціативою здійснювати допит працівника поліції, так як він не є учасником справи не заслуговують на увагу, оскільки в доказову базу вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом покладено лише дані протоколу, відеозапису, постанови від 22.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ніяк не на пояснення працівника поліції.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він транспортним засобом не керував спростовується відеозаписом події, з якого слідує, що саме він виходить з-за керма автомобіля, його батька чи інших осіб в автомобілі не було.

Щодо не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 наслідків його відмови від проходження огляду, то такого обов`язку чинне законодавство не передбачає.

Посилання захисника та ОСОБА_1 на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі та письмових пояснення ОСОБА_1 не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Наталюку Н.М. строк на апеляційне оскарження постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2021 року.

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Наталюка Н.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша