Справа №579/348/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/176/22 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 09 березня 2022 року о 12 год. 50 хв. на автодорозі М-02 169 км керував автомобілем Рено Меган, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер, який показав результат - 2.01 ‰

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати дану постанову та постановити нову, якою закрити провадження у даній справі в зв`язку з наявністю обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу ажміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає наступне.

Апелянт свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає у повному обсязі. Під час розгляду справи в суді пояснив, що 09 березня 2022 року він не керував вказаним транспортним засобом, а тільки в момент його зупинки вищевказаним добровольцем територіальної оборони ОСОБА_2 знаходився в салоні свого автомобіля в якості пасажира. Автомобілем керував його знайомий, який ще не мав права керувати транспортними засобами, так як з введенням воєнного стану призупинилось його навчання. Того дня зранку апелянту зателефонувала його рідна сестра, яка проживала в м. Буча, і повідомила, що у неї не вдається виїхати з міста, де ведуться обстріли з боку окупантів, які тероризують місцевих жителів. Після цієї розмови він сильно розхвилювався і став вживати вдома спиртні напої. Приблизно через годину йому зателефонував його знайомий, який проживає на ОСОБА_3 , і попросив терміново до нього приїхати, так як у нього вийшов з ладу кондиціонер, яким він обігрівав житло. Розуміючи, що вживав спиртні напої, вирішив не їхати за кермом свого автомобіля, а попросив з`їздити з ним свого знайомого, який проживав неподалік. Поїхали на Гончарівку через трасу, а не через місто, так як це був значно коротший шлях до домівки мого знайомого. При цьому, йому добре було відомо, що на трасі збудований блокпост, де зупиняють всі автомобілі, але це був коротший шлях, тому сказав своєму знайомому щоб він їхав саме через блокпост. Називати прізвище свого знайомого не хочу, так як я обіцяв йому, що не буду втягувати його в цю справу. Після зупинки автомобіля перед блокпостом через декілька хвилин до них підійшов один з добровольців тероборони. В цей час вони вже вийшли з автомобіля і знаходилися біля нього. ОСОБА_1 повідомив, що це його автомобіль, але він ним не керував, на що вищевказані особи почали казати, що це неправда, за кермом був саме він, і вони будуть викликати на блокпост працівників поліції, яких на момент зупинки мого автомобіля взагалі не було там. Тобто, працівники поліції не зупиняли належний йому транспортний засіб на блокпосту. Коли працівники поліції під`їхали до блокпосту, то повідомили, що його будуть доставляти до відділення поліції для проведення подальшої перевірки. Перебуваючи в відділенні поліції мені запропонували пройти огляд з застосуванням приладу «Драгер». ОСОБА_1 не заперечував факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, але категорично заперечив факт керування автомобілем, і погодився пройти вказаний огляд на стан сп`яніння, так як боявся, що його автомобіль заберуть до територіальної оборони міста. При цьому на відеозапису, наданому працівниками поліції до суду, він не повідомляє, що керував своїм автомобілем на момент його зупинки перед блокпостом. Незважаючи на йогозаперечення та ненадання йому для ознайомлення доказів керування транспортним засобом, тобто доказів вчинення адміністративного правопорушення, працівник поліції ОСОБА_4 09.03.2022 року, знаходячись у відділені поліції № 1 (м. Кролевець) у м. Кролевець, склав протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП.

Вказує, що на час складання протоколу будь-які докази керування ним вказаним транспортним засобом у поліцейських були відсутні, у тому числі, не підтверджував цей факт відеозапис наданий працівниками поліції до суду, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І ст. 130 КУпАП. При цьому, йому роз`яснювалися права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі, право на юридичну допомогу адвоката.

Апелянт, хотів би також зазначити, що відповідно до постанови КМУ № 1456 від 29.12.2021 року «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» зупиняти транспортні засоби в разі проїзду їх через блокпости мають право уповноважені особи, до яких відносяться поліцейські, тобто зупинка належного йому транспортного засобу 09.03.2022 року перед блокпостом добровольцями з територіальної оборони без працівників поліції, була не законною.

Крім того, по приїзду на блокпост працівник поліції ОСОБА_5 в порушення вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів на проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, затвердженого постановою КМУ № ПОЗ від 17.12.2008 року, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, затвердженого наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, провів огляд на стан сп`яніння не на місці зупинки транспортного засобу (на блокпосту), а у відділенні поліції № 1 (м.Кролевець).

У зв`язку з вказаними обставинами, вважає, суд безпідставно не взяв до уваги вищевказані обставини та факти, і зробив висновок про те, що факт вчинення ним вищевказаного правопорушення підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , даними під час розгляду справи в суді, які не суперечать матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

В судове засіданні ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Рекуха В.Г., які є належним чином повідомленими про час і дату апеляційного розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах провадження поштові повідомлення - не з`явились і клопотань про відкладення даного судового розгляду не направляли. За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд як без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 так і без його захисника Рекухі В.Г., що узгоджується з вимогами ч.6 ст.294 КУпАП.

Тому, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст. ст. 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 09.03.2022 року серії ААБ № 178195 (а.с. 2);

- результатом проходження тестування на алкоголь приладом Драгер, тест №380 від 09.03.2022 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3, 4);

- відео-файлами, які містяться на DVD-R диску лазерних систем зчитування (а.с. 8).

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , даними під час розгляду справи в суді, які не суперечать матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

В супереч доводам апеляційної скарги, матеріали справи не містять даних, які б спростовували законність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

В свою чергу, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини справи повністю узгоджуються з рапортом працівника поліції . Не довіряти діям працівників поліції, під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, у суду апеляційної інстанції немає.

Таким чином, версія, викладена в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не співпадає з встановленими судом першої інстанції обставинами та розцінюються апеляційним судом як спроба таким чином уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Інші доводи апеляційної скарги вже були предметом розгляду судом першої інстанції та на них надано ґрунтовану відповідь, з якою погоджується й апеляційний суд.

Беручи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечується та підтверджується наявними в справі матеріалами, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.