Провадження № 3/761/3524/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який, після дооформлення, надійшов з Шевченківського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

До Шевченківського районного суду міста Києва, після дооформлення надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 01 грудня 2021 року о 20 годині в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , а саме: вдарив табуретом по голові, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання особа, стосовно якої складено протокол - ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань до суду не направляв, про наявність поважних причин для неявки не повідомляв.

Так, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа "Каракуця проти України"). Однак ОСОБА_1 до суду не прибув, розглядом справи не цікавився, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористався.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та дату розгляду справи, тривалий час, протягом якого дана справа перебуває у провадженні судді, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ст.173-2 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 380955 від 01 грудня 2021 року, вбачається, що 01 грудня 2021 року о 20 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , а саме: вдарив табуретом по голові, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Факт вчинення ОСОБА_1 насильства фізичного характеру стосовно колишньої дружини - ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 380955 від 01 грудня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 01 грудня 2021 року о 20 годині в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру стосовно своєї колишньої дружини - ОСОБА_2 , а саме: вдарив табуретом по голові, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Разом з тим, оцінюючи кожен наданий доказ окремо, суддя звертає увагу на суперечності щодо кваліфікації дій особи, стосовно якої складено протокол, які є очевидними для стороннього та неупередженого спостерігача у даному судовому провадженні.

Так, відповідно до витягу з інформаційної бази «Армор», що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, під час виклику працівників поліції потерпіла вказувала, що колишній чоловік вдарив її по голові табуретом, внаслідок чого у неї виникла кровотеча.

Крім того, з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень потерпілої ОСОБА_1 , спочатку ображав та принижував її, а згодом взяв в руки табурет та кинув його потерпілій в голову.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У відповідності зі ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Судом вживались заходи з метою усунення можливих сумнівів щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 , зокрема з метою встановлення даних щодо ступеню отриманих тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_1 , матеріали провадження направлялись до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві для належного оформлення, разом з тим, як вбачається з рапорту ДОП Шевченківського УП ГУНП у в м. Києві, на виконання постанови суду здійснювався виїзд за адресою: АДРЕСА_2 (при цьому суд зауважує, що і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду місцем проживання зазначена інша адреса: АДРЕСА_1 ), однак двері ніхто не відчинив, відомостей про вжиття будь-яких інших заходів, спрямованих на виконання постанови по суті - матеріали долучені до протоколу про адміністративне правопорушення не містять. Тобто, уповноважені особи Шевченківського УП ГУНП в м. Києві вжили певні формальні дії, які за їх твердженнями були направлені на виконання постанови суду, разом з тим не вжили всіх можливих вичерпних дій для забезпечення виконання постанови по суті. Враховуючи зазначене з чим суд позбавлений можливості надати належну кваліфікацію діям ОСОБА_1 , яка б була поза розумним сумнівом правильною в очах стороннього та незацікавленого спостерігача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що долучені до матеріалів справи докази, свідчать про існування підстав, за яких дії ОСОБА_1 можуть мати іншу правову кваліфікацію, однак суд, виходячи із принципу верховенства права та принципу змагальності, не вправі самостійно вирішувати це питання. Водночас наявність таких суперечностей щодо кваліфікації дій особи, стосовно якої складено протокол, унеможливлює прийняття судом рішення, яке буде «поза розумним сумнівом» обґрунтованим та правильним в рамках даного судового провадження.

В той же час, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено, що в дії ОСОБА_1 містять склад саме адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у поза розумний сумнів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю за недоведеністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 130, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк