ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/276/22 Справа № 707/547/22 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у І інстанції Суходольський О. М. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Булатецького А.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 14.02.2022 о 00 год. 20 хв. у с.Геронімівка Черкаського району Черкаської області по вул.Мічуріна, керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у події і складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови.

Апелянт зазначає, що працівник поліції фізично не міг відчути різкий запаху алкоголю з порожнини його рота, оскільки він був у масці-респіраторі, а тому зазначений факт, є припущенням поліцейського.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 посилається на те, що він не мав жодної із ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735. При цьому, працівник поліції запропонував йому відразу пройти огляд на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я, що вбачається із відеозапису, пропозиції провести огляд на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів працівник поліції не заявляв, і тому він відмовився від проходження огляду у непередбаченому законом порядку. Даної пропозиції також не звучало від поліцейського в присутності свідків. Від проходження огляду він не відмовлявся, що підтверджується записом з нагрудної відеокамери поліцейського.

Вважає, що оскільки працівником поліції вимога щодо проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів не заявлялася, то вимога відразу пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я є передчасною і незаконною.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - Булатецького А.А. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2021, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, з матеріалами справи в районному суді ознайомився 28.06.2022, тоді як апеляційна скарга ним подана 01.07.2022, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 154386 від 14.02.2022 про те, що ОСОБА_1 14.02.2022 о 00 год. 20 хв. у с.Геронімівка по вул.Мічуріна, керував автомобілем Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.02.2022, згідно яких, 14.02.2022 ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння;

- рапорту ст. інспектора СРПП ВПД №1 ЧРУП ГУНП В.Вдовенка, згідно якого, під час несення служби в добовому наряді з 13.02.2022 по 14.02.2022, патрулюючи у с.Геронимівка було зупинено автомобіль Toyota Land Cruiser Prado-200, д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого виявився ОСОБА_1 , при спілкуванні з яким було чутно різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка річ. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на визнання стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків;

- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що працівник поліції фізично не міг відчути різкий запаху алкоголю з порожнини його рота, оскільки він був у масці-респіраторі, а тому зазначений факт, є припущенням поліцейського та те, що він не мав жодної із ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735.

Вважаю зазначені доводи ОСОБА_1 неприйнятними та які направлені ним на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

З врахуванням зазначеного, водій ОСОБА_1 повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. При цьому ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та в рапорті поліцейського.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що оскільки працівником поліції вимога щодо проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів не заявлялася, то вимога відразу пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я є передчасною і незаконною, так як не узгоджуються із п.2.5 ПДР України, яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема, алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що від проходження огляду він не відмовлявся, що підтверджується записом з нагрудної відеокамери поліцейського.

Вважаю зазначені доводи апелянта безпідставними, оскільки вони спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом із портативного відеореєстратора поліцейського, дослідженим судом апеляційної інстанції, який підтверджує обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба