Номер провадження: 33/813/685/22
Номер справи місцевого суду: 947/4340/22
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одесивід 25 квітня 2022 року, ухвалену під головуванням судді Іванчук В.М.,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №277156, 15.01.2022 о 03:55 год., в м. Одеса по вул. Бузкова, біля будинку № 33-Б, водій передав керування транспортним засобом марки Audi, номерний знак НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, тест «Драгер» 1.66о%, чим порушив п.2.9г Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Одесивід 25 квітня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в дохід держави.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить постанову скасувати та провадження у справі закрити.

У скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_1 була інкримінована передача керування транспортним засобом особі, яка перебувала у стані сп`яніння, а не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В той час, як суд першої інстанції, не дослідивши всі матеріали справи належним чином, в своїй постанові зазначає, що водій ОСОБА_2 передав керування ТЗ марки «Audi», номерний знак НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_1 , що не відповідає дійсності, та лише спростовується відеозаписами, які наявні в матеріалах справи. Окрім того, формальний розгляд справи підтверджується зазначенням в оскаржуваній постанові, що в судовому засіданні адвокат Чумаченко С.О., що діє в інтересах ОСОБА_1 , категорично заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення та просив суд закрити провадження у справі з викладених підстав, в той час як в судовому засідання взагалі був інший захисник - адвокат Ніц Анатолій Сергійович. По-друге, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена, в тому числі, відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв та інших осіб. ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії "інші особи", стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст.130 КУпАП - лише штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З викладеного вбачається, що патрульний незаконно вилучив посвідчення водія ОСОБА_1 , так як санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає позбавлення прав інших осіб. З наявних в матеріалах справи відеозаписів, ніяк не підтверджується, що ОСОБА_1 передав керування особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що патрульний спочатку склав протокол про адміністративне правопорушення, а лише після цього почав встановлювати обставини правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що він спав в автомобілі і прийшов до тями лише тоді, коли патрульні били його по обличчю, тобто управління автомобілем він нікому не передавав. Окрім того, чи перебуває його товариш, який був за кермом, в стані алкогольного сп`яніння йому відомо не було, та останній йому про це не повідомляв. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази передачі керування та обізнаності ОСОБА_1 щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. З відеозаписів, що містяться в матеріалах справи та з протоколу, вбачається, що при складанні протоколу не були присутні свідки. Оскаржувана постанова містить лише загальні посилання на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи. Судом у постанові не зазначено, а відповідно і не досліджено, які саме пояснення надали свідки та що саме відображається на відеозапису, який міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 (г) ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, настає у разі встановлення такого стану у особи, якій передали керування транспортним засобом відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та подальшого притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (частина 1 статті 130 КУпАП) настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі із нагрудної камери поліцейського зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а саме: факт проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager та його результат, де за даних обставин ОСОБА_2 , був водієм, а власник транспортного засобу ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні.

Саме такі фактичні обставини вбачаються також з постанови Київського районного суду м.Одеси від 02.06.2022 у справі 947/4351/22, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, оскільки 15.01.2022 він керував автомобілем марки «Audi», номерний знак НОМЕР_1 у стані сп`яніння 1,66 проміле.

Проте ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 передав керування ОСОБА_1 автомобілем, який перебував у стані сп`яніння, що суперечить змісту протоколу та доданим доказам.

При застосуванні стягнення судом першої інстанції безпідставно застосовано позбавлення прав ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом, він відноситься до категорії "інші особи", стягнення для яких передбачено у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, що складає склад правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи апелянта, що йому не було відомо чи перебуває його товариш, який був за кермом, в стані алкогольного сп`яніння, не звільняє водія від обов`язку пересвідчитись та впевнитись у тому, що така особа не перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, внаслідок чого, порушив п. 2.9.г Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Докази неправомірного вилучення автомобіля у ОСОБА_1 відсутні, сам він перебував на сидінні пасажира, відтак не міг не усвідомлювати встановлені факти.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №277156 від 15.01.2022 відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Враховуючи те, що зміст постанови суду першої інстанції свідчить про те, що суд не розібрався хто керував транспортним засобом, та яке саме порушення вбачається в діях ОСОБА_1 , то постанова суду не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню із ухваленням нової про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 7, 8,247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одесивід 25 квітня 2022 року скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати стягненню у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є. С. Сєвєрова