У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, заяву адвоката - Гельжинського Р.Л. про відвід головуючої судді - Голяна О.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В. знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні, яке проводилося 04.10.2022 року, адвокат Гельжинський Р.Л. який діє в інтересах ОСОБА_1 , заявив відвід головуючої судді Голяна О.В. у вказаній справі, який мотивує тим, що під час розгляду вказаної справи суддею при перегляді та дослідженні відеозапису з місця події, нею було переглянута частина відеозапису та повідомлено, що в цілому перегляд відеозапису є не доцільним. Вказує, що наполягав на дослідженні та огляді відеозапису в цілому, оскільки позиція захисту базується зокрема і на тому, що відеозапис є не повним, на ньому відсутня фіксація документування правопорушення в цілому.

З вказаних підстав, сторона захисту не довіряє головуючій, а тому заявляє їй відвід.

У судове засідання адвокат Гельжинський Р.Л., який діє в інтересах ОСОБА_2 подав заяву, згідно якої просить розглянути заяву про відвід судді Голяна О.В. у його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та подану заяву про відвід судді зокрема, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Разом з тим, чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить положень, які б врегульовували питання відводу (самовідводу) судді. З огляду на що, з метою додержання принципу законності, суд вважає можливим при розгляді даної заяви про відвід застосувати аналогію права та застосувати до спірних правовідносин положення параграфу 6 глави 3 КПК України «Відводи».

Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає у застосуванні до нього врегульованих конкретною нормою правовідносин норми закону, що регламентує подібні відносини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Обставини, які виключають участь слідчого судді, судді у кримінальному провадженні, визначені ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також слід застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Враховуючи вищенаведене, оцінивши аргументи заявника, на які останній посилається у поданій заяві про відвід, суд дійшов висновку, що такі не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності судді Голяна О.В.

Натомість подана заява містить посилання виключно на процесуальні дії головуючої, з якими сторона захисту не погоджується, які без жодного сумніву не можуть бути підставою для відводу, в той же час, як вказана позиція може бути викладена в апеляційній скарзі, у разі незгоди сторони з прийнятим суддею рішенням.

Відтак враховуючи, що заява про відвід не містить обставин, які б виключали участь судді Голяна О.В. в розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заявлений відвід є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 278 КУпАП, ст.ст. 75, 81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Гельжинського Р.Л. про відвід головуючої судді Голяна О.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк