Номер провадження: 33/813/821/22
Номер справи місцевого суду: 496/1875/22
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, водій ТОВ «ВікінгТранс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Крім того стягнутий судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Обставини справи та вимоги апеляційної скарги

Оскарженою постановою суду першої інстанції встановлено, що 17 травня 2022 року о 12 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Scania 6 410 з напівпричепом Pacton 1520D рухаючись по вул.Черноморська, 11, а/д М15, Таврія В, смт. Хлібодарське, Одеський район, Одеської області, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на рекламний банер «Таврія В».

Внаслідок ДТП рекламний банер та автомобіль отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення сержант поліції ОСОБА_2 допустив грубі порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, а саме він не здійснив фіксацію рекламної конструкції супермаркету Таврія В.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 здійснив наїзд на рекламний банер.

Проте вказані висновки не відповідають дійсності, оскільки предмет на який був здійснений наїзд фактично є рекламною конструкцією

Рекламна конструкція була встановлена з порушенням ст.38 Закону України «Про автомобільні дороги», а саме були відсутні таблички про обмеження висоти і ширини для уникнення аварійної ситуації, що створило аварійну ситуацію, і конструкція виступала за межі дороги на 80 см. Висновок суду про те, що ДТП сталося саме з вини ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наявними в ній доказами.

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам, вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та прийняття законного та обґрунтованого рішення за результатами апеляційного розгляду, апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №171280 убачається, що 17 травня 2022 року о 12 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Scania 6 410 з напівпричепом Pacton 1520D рухаючись по вул.Черноморська, 11, а/д М15, ТавріяВ, смт.Хлібодарське, Одеський район, Одеської області, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на рекламний банер «Таврія В». Внаслідок ДТП рекламний банер та автомобіль отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов висновку про те, що він відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а отже визнає його допустимим доказом у справі.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 фактично не погодився з тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його вини та зазначив про те, що стелла - рекламна конструкція була встановлена всупереч вимогам Закону України «Про автомобільні дороги».

Разом з тим фактичні обставини ДТП зафіксовані у фабулі протоколу знайшли своє відображення і у схемі місця ДТП доданої до нього.

На схемі місця ДТП зафіксовано місце розташування транспортних засобів одразу ж після пригоди, а також місце наїзду на рекламний банер.

Схема місця ДТП була підписна ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, або заперечень.

Крім того винуватість ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема фототаблицями з місця ДТП, на яких зафіксовані пошкодження автомобіля Scania 6 410 з напівпричепом Pacton 1520D, а також пошкоджена рекламна конструкція «Таврія-В».

В своїх письмових пояснення та в апеляційній скарзі водій ОСОБА_1 наголошував про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а через те, що рекламний борт був встановлений з порушенням ст.38 Закону України «Про автомобільні дороги», а саме були відсутні таблички про обмеження висоти і ширини для уникнення аварійної ситуації.

Апеляційний суд визнає такі доводи ОСОБА_1 надуманими та необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та на переконання апеляційного суду викладені виключно з метою уникнення адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Слід зазначити, що п.п.б) п 2.3) Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язані бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З урахуванням фактичних обставини справи апеляційний суд переконаний, що належним виконанням вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_1 мав можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 17 травня 2022 року за його участі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд вважає зібрані у справі докази повністю узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими, достатніми та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наявним в ній доказам та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 17 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімум доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко