ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

за участю секретаря Владімірова Р.В.

захисника Завадської А.Т.

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Завадської Ангеліни Тимурівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 17 липня 2021, о 04:50 год. в м. Харкові по вул. Сумській, 94, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Yamaxa Joh» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, млява мова, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду захисник ОСОБА_1 адвокат Завадська А.Т. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема посилається на відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, недотримання процедури направлення до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Також вказує як на неналежний доказ записи з бодікамери працівника поліції, які не містять всієї процедури виявлення та фіксації правопорушення.

Окрім того, адвокат звертає увагу, що суд не вправі застосовувати до особи, яка не має водійських прав, такий вид покарання як позбавлення права керування транспортними засобами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №149475 складений 17.07.2021 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння,

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння з зазначенням огляд не проводився,

рапортами та записами з бодікамер працівників поліції.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення, поведінку притягнутого та його пояснення щодо факту керування мопедом.

Вказані докази не були спростовані правопорушником та обґрунтовано взяті до уваги судом першої інстанції.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2.6 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів зазначено, що якщо водій ухиляється від огляду, то в присутності двох свідків у протоколі про зазначене адміністративне правопорушення вказуються ознаки сп`яніння і дії порушника щодо ухилення від огляду, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, о 04:30 год. 17.07.2021, молода людина, з явними ознаками сп`яніння, яка знаходилась на задньому сидінні поліцейського автомобіля, на прохання працівника поліції надала паспорт, на підставі якого було встановлено її особу як ОСОБА_1 .

На питання лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо вживання ОСОБА_1 сьогодні алкогольних напоїв, яких та в якій кількості, останній відповів, що випив 2 банки пива, а на питання - навіщо сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння, відповів, що їхав додому.

В подальшому працівник поліції попросив надати реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія з відповідною категорією, що давала право на керування мопедом, проте останніх у ОСОБА_1 не виявилося.

Причиною зупинки транспортного засобу - мопеду «Yamaxa Joh» стала відсутність номерного знаку на ньому.

Далі відеозаписи містять перебіг подій, коли з огляду на наявні ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовлявся, потім погоджувався, але з застереженням, що в присутності своїх рідних, на що працівником поліції було роз`яснено, що вказана процедура проходження огляду на стан сп`яніння не передбачає присутності рідних в якості свідків, оскільки весь процес фіксується на відеокамеру.

Посилання адвоката на відсутність відеозапису з фактом керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а відтак про недоведеність останнього, не може бути прийнято до уваги з огляду на власні пояснення водія ОСОБА_1 , в яких він повідомляє, що керував своїм мопедом та їхав до дому.

Доводи захисника щодо недотримання процедури огляду на стан сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки поліцейськими були виписані як акти огляду на стан сп`яніння, так і направлення до медичного закладу на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, які в зв`язку з відмовою від проходження огляду були долучені до матеріалів справи.

Безпідставними є також зауваження захисника щодо різниці в часі зафіксованої в протоколі та на відеозаписі, а саме, що ОСОБА_1 не міг керувати мопедом о 04:35 год., як це зазначено в протоколі, оскільки вже о 04:30 год. він перебував в поліцейському автомобілі, оскільки вказана різниця в часі, яка є незначною, не впливає на факт скоєного правопорушення та доведеність самого факту керування мопедом до того, як його зупинили правники поліції.

Також не беруться до уваги посилання на відсутність двох свідків та відсутність безперервного відеозапису всього правопорушення, оскільки ч.2 ст. 266 КУпАП передбачено залучення двох свідків в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. В даному випадку неодноразова пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння та відмова водія від проходження огляду чітко зафіксовані на бодікамеру поліцейського, записи з якої є належними доказами та вірно, в сукупності з іншими доказами по справі, оцінені судом.

Що стосується відсутності безперервного відеозапису, апеляційний суд зауважує, що наявні відеозаписи в своїй сукупності містять повне відображення скоєного правопорушення, а саме, встановлення особи правопорушника, роз`яснення підстав зупинки - керування транспортним засобом без номерного знаку, спілкування з ОСОБА_1 , під час якого останній не заперечував, як факт вживання алкогольних напоїв, так і керування мопедом в стані алкогольного сп`яніння, без реєстраційних документів на транспорт, посвідчення водія, зазначаючи при цьому, що їхав додому. В подальшому водію були роз`яснені його права та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи захисника в своїй сукупності щодо наявності підстав для закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються його особистими поясненнями на камеру щодо вживання алкогольних напоїв, а в подальшому керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння доводяться зібраними по справі доказами та не спростовані притягнутим.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання захисника щодо позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, з огляду, що вказана особа взагалі не має такого права.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не з`ясував, чи мав ОСОБА_1 посвідчення водія з відповідною категорією, яка б давала йому право на керування мопедом (категорія А)

З наявної в матеріалах справи довідки, наданої Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області вбачається, що згідно облікових даних НАІС ДДАІ гр. ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Тобто наявність посвідчення водія є обов`язковою умовою для визначення особи як водія.

Згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, що підтверджується вищевказаною довідку ДПП УПП в Харківській області, позбавити його цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Місцевий суд зазначеного не врахував, та застосував адміністративне стягнення, яке не підлягало застосуванню, а тому постанова суду підлягає зміні в частині виключення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення особи права керування транспортним засобом.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Завадської Ангеліни Тимурівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, виключити посилання в постанові суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна