ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої та зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 127322 від 01.11.2022 року, ОСОБА_1 28.10.2022 року о 19:57 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання своїх батьківських обв`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме накинулась на доньку за невиконання уроків, через що дитина злякалась, чим ОСОБА_1 порушила законодавство, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та зазначила, що виконує батьківські обов`язки належним чином. Того дня у неї з дитиною виник конфлікт через те, що донька не хотіла слухати дистанційне навчання та пожалілася на це сестрі, через що й викликали поліцію.

Суд, заслухавши притягувану, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом і, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності (ч. 1 цієї статті).

Разом з тим, матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять у собі відомості про те, що її малолітня донька не захотіла слухати уроки дистанційно, постійно відволікалась, однак не містить відомостей про ставлення до наслідків. Натомість з пояснень ОСОБА_1 наданих у судовому засідання вбачається, що вона виконує свої батьківські обов`язки, наполягала на тому, щоб дитина вчилася, що виключає підстави для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять відповідних належних доказів вини притягуваної, зокрема письмових пояснень малолітньої доньки ОСОБА_2 та сестри ОСОБА_3 . В основу обвинувачення у цій справі органом, який склав протокол поставлено лише копія рапорту від 24.10.2022 року, яке не є таким достатнім та беззаперечним доказом вини притягуваної, який би спростував позицію ОСОБА_1 .

Таким чином, суд констатує, що суть адміністративного правопорушення, яка викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не містить у собі ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (об`єктивної та суб`єктивної сторін).

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/15893/22

Номер провадження №3/522/12651/22

Головуючий суддя Русєва А.С.