Справа № 308/4605/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2022 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., з участю захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвоката Старцева Є.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239484 від 30.03.2022 вбачається, що 30.03.2022, о 00.25 год., в с. Невицьке, вул. Головна, б/н, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Octavia А5», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 4, висновок № 148, результат огляду 0,97 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Старцев Є.Г. у судовому засіданні просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, про що подав відповідне клопотання. Захисник вказує, що зазначені у протоколі обставини не відповідають дійсності. ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом та не вчинив адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сторона захисту заперечує викладені у протоколі обставини. Звертає увагу, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 148, на який посилається працівник патрульної поліції як на доказ факту ознак алкогольного сп`яніння, не є належним доказом у справі, адже датується 30.04.2022, тобто через місяць після складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 30.03.2022. Вказує, що суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є водій транспортного засобу, тобто особа, яка керує транспортним засобом. Зауважує, що знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом. Додатковим доказом відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є складення щодо нього постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 969576, де вказано, що 30.03.2022, о 00.25 год., в с. Невицьке на вул. Головній, він здійснив неправильну стоянку близько 30 метрів від майданчика для посадки висадки пасажирів маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. п. «е» п. 15.9 Правил дорожнього руху. Визначена працівниками патрульної поліції норма права вказувала на наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а зміст цього правопорушення вказує на обставини, за яких ОСОБА_1 стояв на зупинці та не рухався, а отже, не керував автомобілем, що відповідно, виключає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із змісту протоколу про вчинення адміністративного проступку за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП видно, що вказані процесуальні акти складені фактично в один і той же час. Як зазначає захисник, це означає, що працівниками патрульної поліції було достеменно відомо про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані сп`яніння та його дії не можна кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Викладені обставини вказують не тільки на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, але й на свідому протиправність дій працівників поліції в частині складання протоколу за вказаною нормою права. Захисник вказує, що у даному випадку відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 керування транспортним засобом не здійснював, а перебування його на водійську сидінні у нерухомому та не заведеному автомобілі не утворює склад даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 під час розгляду справи пояснив, що 29.03.2022, приблизно о 23.00 год., він знаходився за адресою: с. Невицьке, вул. Головна, поруч зі своїм автомобілем «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки чекав на приїзд свого друга ОСОБА_3 , якого попередньо попросив забрати його, адже здійснювати керування транспортним засобом не міг через вживання пива. У цей час на території Закарпатської області було оголошено повітряну тривогу, через що він присів у автомобіль на водійське сидіння та продовжив очікувати на приїзд друга, вмикання двигуна автомобіля він не здійснював. В салоні належного йому транспортного засобу він грав в ігри на мобільному пристрої. Приблизно через 15 хвилин до його автомобіля підійшли чоловіки, які повідомили, що вони військовослужбовці тероборони. Не пред`явивши жодного документа, який би засвідчував їх посади та повноваження, вони ставили питання для з`ясування його особи та причин чому він тривалий час перебуває у автомобілі та не рухається. На що він їм повідомив, що чекає на друга, щоб він відвіз його додому, позаяк через вживання пива керувати автомобілем не буде. У цей момент один із чоловіків зателефонував невідомій йому особі, яку попросив «пробити» його автомобіль та приїхати. Приблизно через 20-30 хвилин приїхали працівники патрульної поліції, які ставили аналогічні питання про причини перебування його в автомобілі. На момент приїзду працівників поліції він вже знаходився не у автомобілі, а сидів на лавиці поруч. Після його пояснень, вони почали оглядати його та автомобіль, а потім повідомили про необхідність проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Від проходження такого огляду він не відмовлявся, тому вони його відвезли до медичного закладу, де лікар-нарколог провів огляд та повідомив йому, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, хоча він сам це попередньо вже повідомляв і представникам тероборони, і працівникам поліції про вживання ним пива. Після цього представники патрульної поліції без будь-якої на це законної підстави склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже автомобілем він не керував. Виходячи з викладеного, із обставинами, викладеними у протоколі, він не згідний, керування транспортним засобом не здійснював, автомобіль був нерухомим, не заведеним, а те, що він знаходився у автомобілі та чекав на свого друга не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний під розгляду справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що 29.03.2022, приблизно о 22.50 год. йому зателефонував друг ОСОБА_1 , який повідомив, що перебуває у с. Невицьке на вул. Головній та попросив, щоб він приїхав на таксі забрати його, оскільки він вживав пиво та не хоче сідати за кермо автомобіля. Він одразу ж погодився на таке прохання, однак попросив його зачекати певний час. Завершивши особисті справи, він виїхав на вказану ОСОБА_1 адресу. По дорозі до с. Невицьке йому знову зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його забрали представники патрульної поліції та везуть його до лікарні для проведення медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Почувши це, він дуже здивувався, адже був впевнений, що ОСОБА_1 керування транспортним засобом не здійснював і очікував на його приїзд. По приїзду до медичного закладу, він запитав у працівників патрульної поліції, чому забрали ОСОБА_1 та що сталося, на що вони йому відповіли, щоб він не ліз не у свої справи, бо буде мати проблеми. Пізніше ОСОБА_1 йому повідомив, що під час очікування на нього у нерухомому, не заведеному автомобілі, до нього підійшли чоловіки, які сказали, що вони із тероборони, допитували ОСОБА_1 , а згодом приїхали і працівники патрульної поліції, оглянули автомобіль та повезли ОСОБА_1 до медичного закладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Заслухавши позицію захисника, пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

За приписами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи сторона захисту ствердила, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, що також підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

До протоколу про адміністративне правопорушення додано наступне:

висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 148, складений лікарем КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей», яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що датою заповнення висновку та датою і точним часом огляду ОСОБА_1 є 30.04.2022;

копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 969576 від 30.06.2022, з якої вбачається, що ОСОБА_1 поліцейським притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та піддано стягненню за те, що, як зазначено у постанові, 30.03.2022, о 00.25 год., в с. Невицьке, вул. Головна, б/н, він здійснив зупинку (стоянку) автомобіля «Skoda Octavia А5», номерний знак НОМЕР_1 , ближче 30 м від посадового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеним дорожнім знаком 5.41 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив п. 15.9 «е» ПДР;

рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Мудранинець В. від 30.03.2022, відповідно до якого ним в складі СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області спільно з ПОГ ВП Ужгородського РУП лейтенантом поліції Бобаль В. під час несення служби та патрулювання Ужгородського району 30.03.2022 приблизно о 00.30 год. було отримано повідомлення на службовий логістичний пристрій (планшет) від територіальної оборони про адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння водієм автомобіля «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 . Прибувши за вищевказаною адресою було встановлено, що автомобіль «Шкода», номерний знак НОМЕР_1 , стоїть на місці зупинки громадського транспортного засобу, а військовослужбовці вказали на особу, яка перебувала за кермом транспортного засобу, після перевірки документів було встановлено що нею є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому водієві транспортного засобу було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій погодився. Після проходження огляду, було встановлено, що особа знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, висновок № 148 від 30.03.2022, результат 0,97 проміле, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також щодо вищевказаної особи було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення правил зупинки/стоянки транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять достовірних доказів про факт керування ОСОБА_1 автомобілем, зокрема показання технічних приладів, засобів фото- та/або відеоспостереження, що своєю чергою дає обґрунтовані підстави вважати, що вимоги працівників поліції на проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах справи.

Суддя зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 148, що доданий до протоколу та на який посилається поліцейський як доказ підтвердження винуватості ОСОБА_1 , заповнений 30.04.2022, тобто через місяць після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 239484 від 30.03.2022, що ставить під сумнів належність цього доказу у справі.

У постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 969576 від 30.06.2022 зазначено, що ОСОБА_1 здійснив зупинку (стоянку) автомобіля ближче 30 м від посадового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, позначеним дорожнім знаком 5.41 «Пункт зупинки автобуса», чим порушив п. 15.9 «е» ПДР, яким визнано, що зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Притягнення ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за даною постановою вказує на те, що він стояв на зупинці та не керував транспортним засобом. При цьому дата і час вчинення правопорушень у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та у постанові про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП є однаковими 30.03.2022, о 00.25 год.

Рапортом поліцейського СРПП ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Мудранинець В. від 30.03.2022 підтверджується, що поліцейські після отримання повідомлення на планшет та прибувши на місце події встановили, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть на місці зупинки громадського транспортного засобу, тобто поліцейськими не було зафіксовано безпосереднього керування ОСОБА_1 автомобілем.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, якими зафіксовано факт керування та знаходження ОСОБА_1 за кермом автомобіля.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем є такими, що заслуговують на увагу, оскільки доказів того факту, що він керував автомобілем не здобуто і в матеріалах справи таких доказів не міститься.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення. Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та про наявність у його діях події і складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з урахуванням наведених норм та обставин, свідчить про відсутність події і складу цього адміністративного правопорушення. При цьому, вважаю, що відсутність у матеріалах справи переконливих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом виключає і допустимість протоколу про адміністративне правопорушення як джерела доказів.

Пояснення сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, приймаючи судове рішення беру до уваги вищевказані пояснення.

Крім того, суддя бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.

З огляду на викладене, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення наявними в матеріалах справи доказами не доведена, у зв`язку з чим провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі слід зазначити, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай