Справа № 135/405/22
Провадження № 3/135/211/22
ПОСТАНОВА

іменем України

06.06.2022 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу в АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ВАБ №770150 від 13.05.2022 зазначено, що 13.05.2022 близько 17 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання ОСОБА_1 вчинила відносно своєї баби ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні психологічного характеру, а саме: ображала потерпілу, чим завдала їй психологічних страждань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, повідомила, що вона відносно баби насильство не вчиняла. Навпаки, переїхала до неї жити, щоб за нею доглядати. Інколи баба шукає причину, щоб посваритись. Того дня була невдоволена через те, що вона не так готувала їжу. Вона з дітьми робила домашнє завдання. Баба подзвонила дружині онука, яка викликала поліцію, хоча на місці події не була. Зараз вона вже переїхала від баби, щоб не продовжувались сварки.

Захисник Анісімова А.М. в судовому засіданні повідомила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю. Оскільки ОСОБА_1 не вчиняла адміністративного правопорушення, характеризується за місцем проживання та роботи позитивно.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_2 не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі, претензій до онуки ОСОБА_3 не має.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що вона живе по сусідству з ОСОБА_1 переїхала щоб доглядати свою бабу ОСОБА_2 .. Ніколи з нею не свариться.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що вона живе по сусідству з ОСОБА_1 переїхала щоб доглядати свою бабу ОСОБА_2 .. Ніколи з нею не свариться, позитивно характеризується. А от баба може бути сварлива.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника Анісімової А.М., свідків, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зокрема, психологічне насильство має місце тоді, коли словесні образи, погрози, приниження тощо викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної (тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини) можливості заподіяння такої шкоди.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Так, у справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

Разом з тим, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

відомості, які наведені у вказаному протоколі, не підтвердились в ході судового розгляду.

Потерпіла зазначила, що до ОСОБА_1 ніяких претензій немає.

Судом встановлено, що поліцію потерпіла не викликала.

Свідки позитивно охарактеризували ОСОБА_1 , зазначивши, що та не здатна на насильство в сім?ї.

Отже, встановлено, що протокол серії ВАБ №770150 від 13.05.2022 та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дійсно складені з порушенням вимог закону та не відповідають дійсності.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких i узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 вiд 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення вiд 18 січня 1978 року у справі «Iрландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що 13.05.2022 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена, оскільки по справі немає беззаперечних та безсумнівних доказів на підтвердження «поза розумним сумнівом» обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому справа підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя