Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3530/22
Провадження № 3/553/2163/2022
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.10.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Компанієць А.І.,

представника притягуємого ОСОБА_1 адвоката Репала Д.О.,

притягуємоого ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до адміністративного матеріалу, який надійшов на адресу суду 19 серпня 2022 року, встановлено, що 13.08.2022 року о 21 год. 05 хв. притягуємий ОСОБА_1 у м. Полтава, пров. Кизиловий, 55, керував автомобілем Geely Emgrano X7, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у визначеному законом порядку у лікаря нарколога за адресою м. Полтава, пров. Шевченка, 5А, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В судовому засіданні, притягуємим вказувалось про те, що 13 серпня 2022 року ввечері його дружина ОСОБА_2 керувала автомобілем GEELY-EMGRAND X7 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить брату притягуємого ОСОБА_3 . Притягуємим вказувалось, що перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, на задньому сидінні знаходилися речі та пасажир ОСОБА_4 , яка зараз перебуває на Західній Україні. Дружина керувала без порушення Правил дорожнього руху та проїжджала повз патрульний автомобіль. Несподівано, за відсутності визначених законом підстав, їм на зустріч вибіг патрульний поліцейський та показав жестом про зупинку транспортного засобу і одразу підійшов до них та заявив вимогу про те, що всі повинні вийти із автомобіля, надати документи та відкрити багажник. Притягуємим вказувалось, що дружина виконала вимогу патрульного та вийшла до поліцейського, за нею вийшов і він з тієї ж сторони, бо права передня дверка пасажира на автомобілі GEELY-EMGRAND X7 д.н.з. НОМЕР_1 не працювала. Притягуємим вказувалось про те, що він перебував у збудженому стані, оскільки вважав дії поліцейського незаконним і висунув йому претензії щодо безпідставності причини зупинки, перевірки документів та огляду автомобіля, та зазначив, що змушений буде телефонувати адвокату та залучати його для фіксації незаконних дій патрульного.

В судовому засіданні притягуємим вказувалось про те, що між ним та працівником поліції виникла суперечка, внаслідок якої патрульний повідомив, що буде викликати слідчо-оперативну групу та заявить на нього про злісну непокору, опір та перешкоджання його діям. У розмову втрутилася його дружина ОСОБА_2 та почала його заспокоювати, оскільки була схвильована за те, що її чоловіка притягнуть до кримінальної відповідальності. Після нетривалої словесної перепалки поліцейський почав вимагати документи у нього, які посвідчують його особу, на що останнім було надано посвідчення водія, але з цього приводу у нього з поліцейським виникла суперечка, оскільки останній вважав, що не зобов`язаний надавати посвідчення водія. Дружина переконавши його у тому, що потрібно робити так, як вимагає патрульний, оскільки будуть неприємності та його притягнуть до кримінальної відповідальності, тому ним було виконана вимога поліцейського та надано документи.

В подальшому на місце події приїхав власник автомобіля GEELY-EMGRAND X7 д.н.з. НОМЕР_1 брат притягуємого ОСОБА_3 , якому патрульні повідомили неправдиву інформацію про те, що він був за кермом автомобіля і вони притягуємого будуть освідувати. Оскільки, брат був дуже розлючений цією ситуацією, бо автомобіль працівники поліції хотіли забирати на штрафмайданчик. ОСОБА_3 почав вимагати, щоб він робив все як кажуть патрульні, та поїхав з ними на освідування. Притягуємим вказувалось про те, що ОСОБА_3 не був на місці зупинки автомобіля та йому не було відомо хто ним керував, про це він дізнався вже пізніше.

В судовому засіданні притягуємим також вказувалось про те, що патрульні поліцейські діяли незаконно та безпідставно вимагали у нього документи, погрожуючи притягнення до кримінальної відповідальності. Притягуємим наголошувалось на тому, що він не був водієм автомобіля GEELY-EMGRAND X7, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент його зупинки і тому у працівників поліції не було законних підстав для його освідування, тому прохав закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши притягуємого його представника адвоката Репала Д.О., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та відео фіксацію з місця події, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що притягненню до адміністративної відповідальності повинна передувати законна поведінка патрульного поліцейського, який має право проводити освідування на стан сп`яніння виключно у випадку наявності для цього підстав та виявлення конкретних і реально видимих ознак на стан сп`яніння у особи, який є водієм.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи в сукупності, що в матеріалах справи відсутні відомості про законну зупинку транспортного засобуGEELY-EMGRAND X7, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та роз`яснення прав та обов`язків водію ОСОБА_2 , яка вийшла з переднього водійського сидіння автомобіля одразу після його зупинки, що підтверджується відео фіксацією з місця події.

Судом встановлено, що притягуємий ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля, так з відео реєстратора, встановленого в патрульному автомобілі, чітко вбачається, що відкривши двері автомобіля патрульним, із-за за керма автомобіля виходить жінка ОСОБА_2 , та після неї чоловік, але також із передньої водійської двері, оскільки передні двері пасажира, знаходились в несправному стані і іншої можливості у ОСОБА_1 вийти з салону автомобіля не було.

Обставини несправності пасажирської передньої дверки даного трансопртного засобу працівниками поліції на місці зупинки трансопортного засобу перевірені не були, що свідчить про необ`єктивність та упередженість дій останніх.

Таким чином, з пояснень сторони захисту, свідчень свідків та матеріалів справи, вбачається, що працівниками патрульної поліції не зафіксовано у спосіб встановлений законом факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому законні підстави для перевірки у останнього документів та складання протоколу про адміністративне правопорушення, у працівників поліції були відсутні. ОСОБА_2 перебувала за кермом автомобіля, але патрульні все ж таки прийняли рішення про складання адміністративного матеріалу саме на ОСОБА_1 , незважаючи на його вимоги про наданння йому захисника, котрі були грубо проігноровані патрульними, що свідчить про порушення права на захист ОСОБА_1 ..

Встановлені вище судом обставини, підтверджуються і відеозаписом з місця події, який був досліджений судом.

Так, судом встановлено, що з моменту зупинки автомобіля до нього одразу підійшов поліцейський та між ним, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 відбувалася розмова. У ході цієї розмови між патрульним та ОСОБА_1 виникла суперечка, оскільки ОСОБА_1 висував претензії поліцейському про безпідставні зупинку та огляд транспортного засобу, яким керувала його дружина, що зафіксовано на відео з патрульного автомобіля. Суперечка переросла в конфлікт та поліцейський почав погрожувати, що викличе слідчо-оперативну групу для затримання ОСОБА_1 , оскільки він перешкоджає діям патрульного. Після цього конфлікту ОСОБА_2 почала заспокоювати ОСОБА_1 та просила його погоджуватися із усім, що вимагає патрульний поліцейський, для уникнення кримінального переслідування, яким їм погрожували.

Зупинений автомобіль був, згідно відліку часу на реєстраторі в автомобілі патрульних о 21 год. 05 хв. 13 сек., а відео фіксація з боді камери патрульного почалася о 21 год. 19 хв. 05 сек., тобто з моменту зупинки автомобіля на відеозаписі відсутні 14 хвилин відеофіксації подій. Таким чином належних і допустимих доказів перебування саме ОСОБА_1 за кермом автомобіля, патрульними не здобуто, оскіьки відео фіксація події не була розпочата відразу після зупинки транспортного засобу. Але після спілкування протягом майже 15 хвилин, патрульні неодноразаво зазначали, що у разі ненадання документів, притягнуть саме ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за перешкоджання їх діям та невиконанням вимог, після чого ОСОБА_1 надав своє посвідчення водія, а патрульні натомість почали наголошувати про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

На неодноразові зауваження ОСОБА_5 про те, що саме вона керувала транспортним засобом патрульні уваги не звертали, можливості зв`язатися з адвокатом, як їй так і її чоловіку не надавали, та незаконно оформили матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, будь-які пояснення ОСОБА_5 та іншої пасажирки ОСОБА_6 у будь-якому процесуальному стані вісутні в матеріалах справи, що також вказує про упереджене ставлення патрульних до вирішення даної події.

В ході судового розгляду встановлено, що на місце події також прибув брат ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який не був очевидцем зупинки автомобіля та якому патрульними було повідомлено, що останніми встановлено водія - ОСОБА_1 який погодився що перебував за кермом та це зафіксовано на камеру. ОСОБА_3 був у збудженому стані, не розібрався в ситуації та не з`ясував її фактичні обставини, не вислухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , фактично не з`ясувавши всіх істотних обставин події, заявив вимогу ОСОБА_1 , що йому необхідно їхати до медичного закладу для проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння. Після чого забрав пасажирів та автомобіль ОСОБА_1 . На відео з боді камери чітко видно, що відразу ОСОБА_3 розмовляє декілька хвилин з патрульним після чого починає кричати на свого брата ОСОБА_1 та наголошує, що останній буде проходити освідування у медичному закладі.

Вказані вище обставини, які носять дійсний характер, підтверджують відеозаписом події та вказують про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння та складання протоколу, не було належно роз`яснено права та забезпечено можливість участі адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист і ставить під сумнів законність всіх дій патрульних.

Таким чином, фактичний розгляд даної події зі складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фактично відбулося після проведення освідування останнього в закладі охорони здоров`я, що є неприпустими, оскільки фіксація адмінправопорушення повинна проводитися з моменту його виявлення, а не фактичного встановлення.

Крім того, в матераілах справи відсутнє направлення, видане працівниками до закладу охорони здоров`я поліція, на проходження освідування на стан сп`яніння , що є обов`язковим в даній категорії справ.

Разом з цим, відеофіксація процесу проведення освідування ОСОБА_1 в медичному закладі не може беззаперечно вказувати на законність її проведння. Так бодікамера поліцейського фіксує загальну обстановку, що відбувалася в кабінеті лікаря, де сам лікар постійно спілкувався з поліцейськими на різні побутові теми повсякденого життя, переміщався по кабінету, зникаючи з поля зору самої камери, самі вимірювальні пристрої та їх результати щодо фіксації сигналу алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на відео записі відсутні.

При цьому, сам ОСОБА_1 відсутній на відеозаписі під час проведення його освідування.

Спосіб та метод визначення лікарем зазначеного стану сп`яніння ОСОБА_1 відсутній на відеозаписі та не знайшов свого відображення і у Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увану та швидкість реакції.

Будь-яких інших доказів на підтвердження стану сп`яніння ОСОБА_1 матераіли справи не містять взагалі.

Таким чином, за вказаних умов та обставин встановлених в ході судового розгляду процедура проведення освідування ОСОБА_1 не може бути прийнята судом як належна і законна.

Зазначене істотне порушення права ОСОБА_1 на захист дає підставу для визнання всіх здобутих працівниками поліції у справі даних і документів недопустимими доказами в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева». У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Судом приймаються до уваги твердження сторони захисту про те, що зупинка автомобіля працівниками поліції була незаконною, оскільки ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» встановлений чіткий перелік коли працівник поліції може зупиняти автомобіль: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Судом встановлено, що автомобіль GEELY-EMGRANDX7,д.н.з. НОМЕР_1 , не підпадав ні під одну з вище перелічених обставин зупинки транспортних засобів, таким чином інспектор має право зупинити автомобіль лише при наявності перелічених підстав, та всі інші зупинки є незаконними.

Таким чином, поліцейський не виконав покладений на нього обов`язок та не дотримався процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не освідували на місці, незалежно від його першочергової відмови від його проходження в закладі охорони здоров`я.Взагалі є невіомим, що саме відбувалося у період часу з моменту зупинки автомобіля до початку відеофіксації.

Порушення процедури огляду на стан сп`яніння має наслідком недійсність її результатів. При цьому, у чинному законодавстві не зазначається, які саме порушення мають наслідком недійсність результатів освідування. Судом встановлено істотне порушення процедури огляду, оскільки її дотримання є гарантією забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що узгоджується із нормами Конституції України, КУпАП та міжнародними нормами права.

Проведення освідування у ПОНД без огляду на місці сп`яніння чинним законодавством не передбачено та суперечить вимогам Інструкції.

Таким чином, факт керування автомобілем із ознаками сп`яніння є недоведеним. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд не має права самостійно збирати докази, оскільки статтею 251 КУпАП це обов`язок покладено на орган, який складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто патрульну поліцію.

Засади справедливого, об`єктивного, неупередженого судового розгляду передбачають, що суд виступає не в ролі «прокурора», а є «незалежним арбітром», на якого законом покладено обов`язок оцінити наявні докази вчинення правопорушення та встановити чи доводять вони винуватість особи «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Постановою Пленуму Верховного СудуУкраїни від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Між тим, виходячи з аналізу змісту ст.130 КУпАП, проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння повинно бути в нерозривному зв`язку з керуванням транспортним засобом в такому стані. В даному випадку, керування працівниками не зафіксовано, фактично складено протокол на не винну особу та не долучено відеоматеріалів до справи, які б фактично фіксували подію з самого початку.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд констатує, що матеріали справи не містять жодних беззаперечних, належних, допустимих та достатніх доказів, які б доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та обсяг доказів здобутих судом в ході розгляду даної справи не спростовано наявними доказами його пояснення з приводу того, що він не керував автомобілем GEELY-EMGRANDX7, д.н.з. НОМЕР_1 .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій вст. 62 Конституції України.

У відповідності до ст.62Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене та на зазначений конституційний припис, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення сторона захисту приходить до висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1ст.247КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Сам протокол про адміністративне правопорушення не є доказом його вчинення, оскільки містить лише опис обставин його складання патрульним поліцейським. Підставою для складання протоколу є об`єктивна наявність ознак правопорушення, які підтверджуються доказами. Наявний відеозапис не відображає факту керування ОСОБА_1 автомобілем із ознаками сп`яніння.

Так само і патрульні поліцейські не можуть бути свідками та підтверджувати факт вчинення правопорушення, оскільки виконували службові обов`язки та складений протокол має бути оцінений судом на підставі наявних доказів.

При цьому, інші відеозаписи у матеріалах справи відсутні. Таким чином, факт керування автомобілем із ознаками сп`яніння є недоведеним. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Засади справедливого, об`єктивного, неупередженого судового розгляду передбачають, що суд виступає не в ролі «прокурора», а є «незалежним арбітром», на якого законом покладено обов`язок оцінити наявні докази вчинення правопорушення та встановити чи доводять вони винуватість особи «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень, тому ОСОБА_1 має право на дотримання встановлених Конвенцією гарантій.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року, справа Раманаускас проти Литви зазначав, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Наявність протоколу про адміністративне правопорушення може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення виключно у випадку законних дій патрульних та наявності доказів. Проте, докази винуватості по справі фактично відсутні. Процедура огляду на стан сп`яніння порушена. Сторона захисту просить суд оцінити законність дій патрульних поліцейських та легітимність складених документів. Акцентую увагу на тому, що патрульні не надали до суду відеодоказів, хоча зобов`язані були фіксувати події на нагрудну камеру безперервно або надати докази їх технічної несправності.

З огляду на викладені вище докази, які є взаємоузгодженими між собою і доводять невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Суд констатує, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом належними, достатніми, допустимими та беззаперечними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП, а також відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона даного правопорушення.

Враховуючи обставини встановлені судом, які носять об`єктивний та беззаперечний характер, особу правопорушника, який ніколи не притягався до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в діях притягуємого ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1ст.130КУпАП.

Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КпАП України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко