Справа № 307/4335/22
Провадження № 3/307/1679/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №140484 від 21.10.2022 року вбачається, що 20 жовтня 2022 року близько 17 год. 35 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з офіцером прикордонного оперативно-розшукового відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 27 прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, капітаном ОСОБА_2 та представниками Національної поліції на напрямку № 270 прикордонного знаку (територія Тересвянської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області) на відстані 200 метрів від лінії державного кордону було затримано транспортний засіб «Skoda» НОМЕР_1 в ході огляду, якого було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 спільно з громадянином України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, у складі групи осіб, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: спроба незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом, поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Разом з матеріалами справи до канцелярії Тячівського районного суду Закарпатської області надійшла заява особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити без його участі. Вказує, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 204-1 КУпАП визнає повністю.

Розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З протоколу адміністративного затримання від 20.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , затримано о 17 год. 35 хв. 20.10.2022 року та о 14 год. 37 хв. 23.10.2022 року, звільнено на підставі з`ясування обставин правопорушення.

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_1 , такий складено начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_7 .

З письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що він пояснив що 20.10.2022 він рухаючись на своєму автомобіл марки "Шкода" іноземної реєстрації з с. Грушево в напряку смт. Тересва на узбіччі дороги помітив двох чоловік , які попросили його підвезти. Підбравши їх та ще двох зайомих пасажирів він відвіз цих людей в напрямку вокзалу, що в смт. Тересва. Повертаючись додому в напрямку "Док" по вул. Заводській в смт. Тересва, його автомбіль зупинили працівники прикордонної служби, яким він пояснював, що жодного відношення до незаконного перетину державного кордону, він немає.

З письмових пояснень ОСОБА_7 , яким було затримано ОСОБА_5 20 жовтня 2022, вбачається, що під час виконання наказу на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 269-270 прикордонного знаку, близько 17 год. 35 хв. 20.10.2022 р. було здійснено перевірку транспортного засобу Польської реєстрації марки «Шкода». В ході огляду цього транспортного засобу було виявлено п`ять осіб, двоє з яких неповнолітні. Двоє осіб мешканці м. Тячів та м. Київ мали при собі замотані в поліетиленові кульки речі та документи, щоб перетнути державний кордон через річку Тиса до Румунії. (а.с. 5).

При цьому, ні з вказаних пояснень, ні з протоколу затримання та протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказані особи здійснювали таку спробу та взагалі чи мала місце така спробу.

Аналізуючи зміст письмових пояснень особи, яка затримувала ОСОБА_1 слід констатувати, що з цих пояснень можливо встановити місце затримання ОСОБА_1 , а саме місце розміщення «Прикордонного патруля», що в смт. Тересва. Під час розгляду справи встановлено, що вказний «Прикордонний патруль» розташований прямо на дорозі призначеній для проїзду транспортних засобів, а саме по вул. Заводська, що в смт. Тересва.

Саме ж по собі, письмове визнання вини з поясненнями, існування у ОСОБА_1 бажання виїхати на заробітки за межі України, які не визначені у часі та способі такого виїзду, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону затриманою особою.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в групі, обставин щодо місця затримання вказаних осіб, хоч і в прикордонній смузі, однак на дорозі призначеній для руху транспортних засобі, не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинених групою осіб. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №140484 від 21.10.2022 року та долучені до нього матеріали справи, вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять. Саме по собі бажання особи перетнути державний кордон поза пунктами пропуску при тому, що жодних дій для такого перетину цією особою не вчинено, не може свідчити про вчинення нею таких дій та свідчить лише про наявність у діях особи замаху на вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за, що положеннями КУпАП, не передбачена.

При цьому визнання ОСОБА_1 своєї вини, сприймаю як помилку неправильне уявлення щодо фактичних обставин вчинюваного та його соціальної значущості.

Особливу увагу слід приділити строку затримання особи ОСОБА_1 , який будучи затриманий 20.10.2022 утримувався аж до 14 год. 37 хв. 23.10.2022, з метою зясування обставин правоворушення. При цьому утримуючись до 23.10.2022 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 21.10.2022, з чого вбачається, що обставини вчинення адміністративного правопорушення було з`ясовано вже 21.10.2022 , а не як це зазначено в протоколі про адміністративне затримання - 23.10.2022.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник