ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/339/22 Справа № 203/5299/21 Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 855010 від 26.11.2021, ОСОБА_3 , у період з 01.10.2021 по 11.11.2021 у приміщенні навчального закладу КЗО СС ЗШ №9 ДМР, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Мостова, 3, вчинила булінг щодо неповнолітнього ОСОБА_1 , який народився в 2004 році, учня 11 А класу, а саме діяння, яке полягає у систематичному психологічному насильстві, внаслідок чого неповнолітньому ОСОБА_1 була заподіяна шкода психологічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст.173-4 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події і складу цього правопорушення.

Не погоджуючись з цією постановою, в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 його законний представник - мати ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

В обгрунтування доводів скарги ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, у зв`язку з тим, що судом було допущено однобічність та упередженість при розгляді цієї справи.

На переконання апелянта, висновок суду про складання протоколу щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП із порушенням вимог діючого законодавства, є необґрунтованим, оскільки цей протокол було складено уповноваженою особою, у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, що підтверджується наявними у справі доказами.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що суд, закриваючи провадження у справі щодо ОСОБА_3 , не надав належної оцінки доказам, які містяться у матеріалах справи і свідчать про нанесення шкоди психологічному здоров`ю її сину ОСОБА_4 , та підтверджують наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, що їй закидається. Так, на думку апелянта, протоколами індивідуальних психологічних обстежень та консультацій, підтверджується факт знаходження неповнолітнього ОСОБА_1 у пригніченому, депресивному стані, внаслідок дій ОСОБА_3 . Окрім того, суд безпідставно піддав необґрунтованому сумніву, як доказу, Протоколу засідання комісії учбового закладу - школи № 9 з розгляду випадків булінгу № 1 від 11.11.2021, відповідно до якого більшість членів комісії визнали факт булінгу потерпілого таким, що мав місце, тому цей документ, на переконання апелянта, є беззаперечним доказом цькування її сина та завдання шкоди його психічному здоров"ю з боку вчителя. ОСОБА_2 вказує й на те, що суд не врахував пояснення її та сина, який зазначив, що цькування його класним керівником ОСОБА_3 було тривалим та фактично посилилось в жовтні 2021 року, що свідчить про систематичність вказаних дій. Між цим, суд допитав лише тих свідків, які не можуть надавати об`єктивні свідчення про обставини, що встановлюються та необґрунтовано відмовив у допиті свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , що свідчить про упередженість суду та неповноту судового розгляду. Поряд з тим, апелянт зазначає, що в обґрунтування свого рішення, суд взяв до уваги документи, які не відповідають предмету та ознакам доказів, зокрема копія Журналу індивідуальної роботи з учнями містить записи, які викликають обґрунтовані сумніви у їх справжності, оскільки відповідно до цього журналу ОСОБА_3 проводила бесіди з учнями у вихідний день 14.10.2021, що свідчить про завідомо неправдивість цих відомостей, проте суд не з"ясував ці обставини, які б могли вплинути на законність на справедливість судового рішення. Окрім того, на переконання апелянта, безпідставними є твердження суду про наявність у матеріалах справи, на підтвердження вини ОСОБА_3 , лише копій документів, які є незавірені, оскільки нормами КУпАП не встановлено вимог до форми і змісту будь- яких документів, що є доказами у справі, а тому висновки суду в цій частині є необгрунтованими. Також, апелянт звертає увагу, що посилання суду на відсутність булінгу в діях ОСОБА_3 через те, що вона перебувала на лікарняному з 05.11.2021 по 10.11.2021, є необґрунтованим, та не свідчить, що вона не могла цькувати потерпілого з 01 жовтня по 11 листопада 2021 року, про що зазначено у протоколі. До того ж, суд безпідставно послався у своєму рішенні на відсутність повідомлення директором школи органа поліції про випадок булінгу. З урахуванням наведених обставин, на переконання апелянта, матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні цього правопорушення, тому постанова підлягає скасуванню, та притягненню її до відповідальності.

Від ОСОБА_3 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, як необгрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її адвокат Федорець Є.Є. змінили вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову та визнати ОСОБА_3 винною за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, закривши провадження у справі, у зв"язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

ОСОБА_3 та її захисник Зосименко С.Г. заперечували проти задоволення скарги та просили постанову суду залишити без змін.

Вислухавши думку учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Доводи скарги апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови, є неспроможними, а висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та відповідають фактичним обставинам справи.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з того, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

Так, згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності, є наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського (публічного) порядку під час здійснення освітнього процесу (громадський порядок та громадська безпека в освітньому середовищі). Додатковими об`єктами цього правопорушення є: психічне здоров`я, фізичне здоров`я, психологічна, фізична, економічна, сексуальна недоторканість малолітньої чи неповнолітньої особи; інших учасників освітнього процесу (якщо відносно них булінг вчиняється малолітньою чи неповнолітньою особою). Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, виражається у формі психологічного, фізичного, економічного, сексуального насильства, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій; наслідки у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (яка могла бути чи була заподіяна); причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Суб`єкт адміністративного правопорушення може бути як загальний, так і спеціальний (булінг стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи може бути вчинено будь-якою особою (загальний суб`єкт), а стосовно «інших учасників освітнього процесу» - лише малолітньою або неповнолітньою особою (спеціальний суб`єкт)). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається у формі прямого умислу. Кривдник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його шкідливі наслідки та бажає настання цих наслідків.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є:- систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Разом з тим, частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З аналізу протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 855010 від 26.11.2021, складеному шодо ОСОБА_3 слідує, що суть правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, викладена без конкретизації об`єктивних ознак складу цього правопорушення, зокрема, в протоколі не зазначено, які саме протиправної дії були вчинені ОСОБА_3 , як учасницею освітнього процесу по відношенню до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 з конкретизацією кожного випадку, місця та часу його вчинення, та чи мало діяння систематичний характер.

Поряд з цим, уповноваженою особою при складанні цього протоколу було зазначено період, протягом якого нібито вчинялося психологічне насильство з боку ОСОБА_3 , а саме з 01.10.2021 по 11.11.2021, проте не вказано та доказами у справі не підтверджується, що ОСОБА_3 були вчиненні протиправні дії, які підпадають під ознаки булінгу та відомості про негативні наслідки за результатом їх вчинення, що є істотним порушенням вимог ст. 256 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що з документів, на які посилається апелянт, як на підтвердження завдання шкоди психічному здоров"ю неповнолітньому потерпілому ОСОБА_1 , неможливо встановити, що така шкода була завдана саме в результаті дій ОСОБА_3 .

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ситуативний конфлікт, який відбувся у школі 05.11.2021 за участю ОСОБА_1 , сам по собі не утворює наявнісь в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, оскільки не розкриває об"єктивну сторону цього правопорушення.

Водночас, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

З урахуванням доводів апеляційної скарги, фактичних обставин та зібраних у справі доказів, об"єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, що закидається ОСОБА_3 та підлягає обов"язковому доказуванню, працівниками поліції не розкрита.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, розглянувши справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, з`ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП та відповідно наявності в її діях складу цього правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року щодо ОСОБА_3 , залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко