ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 572/1466/22

08 листопада 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 16.08.2010, працює водієм ПП «Палтранс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2022 року о 19:02 год., на 76 кілометрі автодороги Н25 Старокостянтинів-Рівне-Городище, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим інспектором роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП складено протокол серії ДПР18 №297653 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 12.05.2022 о 18:00 год, 76 кілометрі автодороги Н25 Старокостянтинів-Рівне-Городище, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Magnum з напівпричіпом Schwarzmuller, державні номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest №7510/0461 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також 12 травня 2022 року о 19:30 год., на 76 кілометрі автодороги Н25 Старокостянтинів-Рівне-Городище, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим інспектором роти №5 батальйону УПП в Рівненській області ДПП складено протокол серії ДПР18 №297654 про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 12.05.2022 о 18:00 год, 76 кілометрі автодороги Н25 Старокостянтинів-Рівне-Городище, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Magnum з напівпричіпом Schwarzmuller, державні номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну швидкість під час виїзду із заїзного карману, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду бордюр тротуару, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3«б», 12.1 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають об`єднанню в одне провадження в межах справи №572/1466/22.

ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення в яких вказав, що працює водієм приватного підприємства «Палтранс», 12.05.2022 перебував у рейсі і у цей день, відповідно до п.5.1 розділу V Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за №811/18106, у нього був час щоденного відпочинку тривалістю 11 послідовних годин. У зв`язку з цим, він зупинився у спеціально відведеному місці, але коли розвертав автомобіль, то з`їхав задніми колесам тягача в бік кювету та застряг і не міг виїхати. Вказав, що оскільки найближчі 11 годин не мав керувати, автомобіль був нерухомий, то вирішив залишитись у кармані, нікому з учасників дорожнього руху він не заважав. Зазначив, що під час відпочинку випив пива, а пізніше вирішив по радіостанції звернутись до інших водіїв за допомогою, аби зрушити автомобіль і щоб він мав змогу, по завершенню відпочинку, їхати далі. На його повідомлення приїхав невідомий водій, але побачив, що ОСОБА_1 має ознаки вживання алкоголю, у зв`язку з чим між ними виникла суперечка і водій відмовився йому допомогти. Через якийсь час на місце, де він стояв, приїхали працівники поліції, яких як йому пізніше стало відомо, викликав водій, що приїжджав. Вказує, що працівники поліції почали вимагати щоб вийти з автомобіля, надати документи на право керування та на автомобіль, що їм поступило повідомлення на службовий планшет про те, що ОСОБА_1 в нетверезому стані намагається їхати з цього місця і що він скоїв ДТП. Зазначає, що намагався пояснити працівникам поліції, що він не керував автомобілем та відмовився надавати документи на вимогу поліцейських, оскільки не керував автомобілем та перебував на відпочинку. Також вказує, що пізніше вийшов з автомобіля, між ним та поліцейськими виникла суперечка, після чого його закували в кайданки, хоча він не чинив опір, а після цього запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння від чого останній відмовився, мотивуючи, що не керував транспортним засобом. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративних правопорушень та просить закрити провадження у справах.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, у поданих до суду поясненнях просить проводити розгляд справ у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173 частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протоколи та матеріали, додані до протоколів, дійшов таких висновків.

Так щодо адміністративного правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до ст.221 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Судом встановлено, що адміністративне правопорушення вчинене 12.05.2022, а відтак адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як 12.08.2022.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла на розгляд суду 22.08.2022, тобто поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи, що на момент розгляду справи, сплив строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то суд враховує, що на підтвердження вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №297653 від 12.05.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.05.2022 року, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.05.2022 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.05.2022, відеозапис.

Проте, з оглянутого судом відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції вбачається, що останній фіксує момент, коли працівник поліції підходить до знерухомленого транспортного засобу та починає спілкуватись із водієм ОСОБА_1 , який неодноразово наголошує, що не керував транспортним засобом і що перебуває на відпочинку.

Крім того, із наявного відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції вбачається, що транспортний засіб тягач, не просто знерухомлений, а застряг, що вочевидь фізично не дозволяє йому рухатись, а відтак і можливість водію керувати ним.

Будь-яких інших доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_2 , матеріали справи не містять.

При цьому суд враховує, що таким доказом за вказаних обставин може бути лише відеозапис, який фіксує саме факт керування транспортним засобом.

Суд також не приймає до уваги як доказ керування ОСОБА_1 транспортним засобом письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.05.2022, оскільки останні засвідчують лише факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також не є належним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом рапорт поліцейського, оскільки останній фіксує лише факт отримання на службовий планшет повідомлення і що вцілому також підтверджує відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Суд також враховує, що винесена відносно ОСОБА_1 на місці постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №716033 від 12.05.2022 також не є беззаперечним доказом вчинення останнім порушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки остання винесена, як встановлено судом, за відсутності доказів керування транспортним засобом та фактом непред`явлення ОСОБА_1 у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд враховує, що відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі відмови пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння несуть саме водії особи, які керують транспортним засобом.

Відтак, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів керування особою транспортним засобом, відсутні підстави вважати, що така особа підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд також враховує, що 17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Так в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява №7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, враховуючи відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, у суду виник обґрунтований сумнів у доведеності поза розумним сумнівом вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст.36, 38, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати провадження у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження в межах справи №572/1466/22.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч