ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/473/22 Справа № 712/4933/22 Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАПГоловуючий у І інстанції Бащенко С. М. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М. О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Черкаської області Ятченко М.О., з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Білої У.М. (в режимі відеоконференції), прокурорів Мельника О.А. та Муковського Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 03 липня 2022 року близько 21-00год. був виявлений на території в/ч НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні ЧОНД, який розташований за адресою: м.Черкаси, пр-т Хіміків,62 03.07.2022 року близько 22.50год. категорично відмовився від проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Виписка амбулаторної карти № 916 від 03.07.2022 року,

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.07.2022 року, скасувати її, як незаконну, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувався без його участі, а з оскаржуваною постановою скаржник ознайомився лише 23.09.2022 року.

По суті апеляційних вимог адвокат вказує, що суд першої інстанції при винесенні оскарженої постанови неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив, що не визнає себе винним, оскільки не вживав алкогольні напої. При цьому вказав, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогамч.2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено через значний проміжок часу з моменту виявлення правопорушення за відсутності ОСОБА_1 ; протокол не містить підпису особи, що притягається до адміністративної відповідальності; копія протоколу не була вручена ОСОБА_1 та він не був належним чином ознайомлений з пред`явленим обвинуваченням. За таких обставин, на думку скаржника, протокол не може бути доказом його вини.

Також ОСОБА_1 вказав, що несення ним військової служби здійснюється з 08 год. ранку до 18 год. вечора в робочі дні, а його перебування на території військової частини з ознаками алкогольного сп`яніння було зафіксовано 03.07.2022 року о 21.00, тобто вихідний день після робочого часу.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Білої У.М. щодо необхідності задоволення апеляційної скарги, доводи прокурорів щодо залишення без змін постанови суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважаю наступне.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 з оскаржуваною постановою ознайомився лише 23.09.2022 року, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Згідно з ч.2 ст.7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП України, який ґрунтується на вимогах закону та підтверджується належними доказами у справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується: даними протоколу про військове адміністративне правопорушення №27 від 06.07.2022р.; копією рапорту; витягом з наказу № 218-ОС від 28.04.2022р.; витягом з наказу №292 від 21.05.2022р.; випискою № 916 від 03.07.2022р.; поясненнями свідка; поясненнями ОСОБА_1 ; копією військового квитка ОСОБА_1 .

Всі докази у справі зібрані в порядку, визначеному законом, та не викликають сумнівів в їх належності, достовірності та допустимості і яким судом надано належну й обґрунтовану правову оцінку.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає, а в суді апеляційної інстанції вони спростовані не були.

Згідно з ч.3 ст.172-20 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема за виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби у стані сп`яніння, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено, зокрема Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022 з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Отже, правопорушення ОСОБА_1 було вчинене в умовах особливого періоду, який на сьогодні діє в Україні, а саме під час дії воєнного стану.

Окрім того, статтею 16 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Відповідно до статті 13 цього Статуту, військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що відповідає фактичним обставинам справи, й диспозиції ч.3ст.172-20 КУпАП та підтверджується сукупністю доказів у справі.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, істотних недоліків, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не встановлено, а підписи ОСОБА_1 у відповідних графах протоколу про військове адміністративне правопорушення свідчать про те, що він розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений, що спростовує доводи скаржника викладені ним в апеляційній скарзі. При цьому, ОСОБА_1 в протоколі зазначив, що «визнає вину», і будь-яких заперечень щодо неналежного проведення огляду на стан сп`яніння чи оформлення протоколу, останній не зазначив, хоча фактично мав таку можливість. Також обвинуваченим не надано й будь-яких доказів щодо неправомірної поведінки будь-кого з уповноважених осіб складання протоколу та упередженого відношення щодо нього або чинення тиску на останнього.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, в тому числі і незгода з протоколом про адміністративне правопорушення, а також заперечення ОСОБА_1 в поясненнях вживання алкоголю, сприймаються судом як позиція обвинуваченого спрямована на уникнення покарання, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати його причетність до вказаного правопорушення та винуватість, суду не надано.

Отже, за результатами перегляду оскаржуваної постанови суд дійшов висновку, що всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції при розгляді цієї справи повно, всебічно і об`єктивно дослідив докази у справі, належним чином перевірив обставини, викладені у протоколі щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, надав цим обставинам належну правову оцінку та приймаючи рішення про притягнення його до відповідальності, дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, яка визначає правила накладення покарання, та застосував до ОСОБА_1 покарання, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, відповідає меті виховання особи, яка його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст.23 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2022 року, відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко