ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1469/22 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження № 33/807/359/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі ОСОБА_1 , його захисника адвоката Євсеєнка В.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Євсеєнко В.В. на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця « ОСОБА_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 16.05.2022 року о 11 годині 55 хвилин, біля будинку 107 по вул. Академіка Амосова у м. Запоріжжя, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ ТF696P» д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі автомобіля тверезому водію, про повторність попереджений.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів вказує, що в порушення вимог законодавства ОСОБА_1 не вручалось направлення на медичний огляд, що чітко простежується на відеозаписі.

Під час перегляду відеозапису можливо встановити, що після зупинки ОСОБА_1 співробітниками поліції, останній не одноразово виявляв бажання проїхати на медичний огляд. Проте, працівники поліції проігнорували вимогу ОСОБА_1 під час події.

Апелянт вважає, що посилання місцевого суду на рапорт працівника поліції, як доказ винуватості є необґрунтованим, оскільки вказаний документ не є доказом в розумінні КУпАП.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому порушення.

Вказує, що ОСОБА_1 зазначав суду, що після зупинки транспортного засобу, він пояснював, що не перебуває в стані сп`яніння. Щодо відмови від проходження огляду на вимогу працівника поліції, пояснював, про що також зазначено в протоколі, що поспішав на роботу, в зв`язку із накладенням значних штрафів за несвоєчасне прибуття на об`єкт обслуговування.

Отже, ОСОБА_1 опинився в ситуації, коли йому необхідно було зробити вибір між тяжкими для своєї родини наслідками, залишившись без частини заробітку під час воєнної агресії, або наслідками, що настають у разі відмови від проходження огляду на вимогу працівника поліції. В даному випадку, «відмова» від проходження огляду викликана об`єктивними обставинами, які на той час були поважними та обґрунтованими.

Просить апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що його зупинили працівники поліції по вул. Академяка Амосова у м. Запоріжжі. Під час розмови працівник поліції здійснив обшук транспортного засобу та перевірив документи. Після чого вказав, що в нього є нібито ознаки наркотичного сп`яніння. Він від огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння не відмовлявся. Потім працівник поліції йому пояснив, що немає різниці проходити огляд в медичному закладі або відмовитися на місці зупинки, оскільки все одно буде складений протокол за ст. 130 КУпАП. Враховуючи, що він під час події перебував на роботі та їхав на виклик для економії часу відмовився від проходження огляду.

Захисник ОСОБА_1 адвоката Євсеєнко В.В. вказав, що працівники поліції проігнорували згоду ОСОБА_1 на проходження огляду та вмовили останнього відмовитися. Окрім того, працівники поліції під час події не склали направлення водія на огляд, що на його думку, є істотним порушенням вимог законодавства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , його захисника - адвоката Євсеєнка В.В., які підтримали подану апеляційну скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»).

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинив порушення п. 2.5 ПДР України, тобто відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння; направлення водія на огляд, з якого вбачається, що огляд не проводився, оскільки водій транспортного засобу відмовився від проходження огляду; рапортом працівника поліції; довідкою інспектора патрульної поліції; витягом з підсистеми «Адмінпрактика» щодо порушення ОСОБА_1 правил ПДР України; відеозаписом поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння встановлений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв.Постановою КМУ N 1103 від 17.12.2008 р.) та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 N 1376.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. N 1103 «Про затвердження Порядку проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння співробітниками поліції огляд на місці зупинки транспортного засобу не проводиться, для проведення огляду водій відразу направляється до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, всупереч вказаній нормі, ОСОБА_1 не було направлено для проведення огляду до закладу охорони здоров`я, вказане обґрунтовується відеозаписом події (а.с.7).

Під час апеляційного перегляду справи було переглянуто відеозапис за найменуванням «ААБ№056757» та встановлено, що ОСОБА_1 дійсно було зупинено працівниками поліції, потім було здійснено обшук транспортного засобу. Під час спілкування працівником поліції було встановлено, що ОСОБА_1 мав саме червоні очі (а не відсутність реакції очей на світло та звуження зіниць, як про це вказано у протоколі), внаслідок вказаного у працівника поліції склалось враження, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

З вказаним, апеляційний суд не погоджується, оскільки Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками накротичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив, що почервоніння очей є ознакою наркотичного сп`яніння.

Переглядаючи далі відеозапис (3 хвилина 39 секунд) встановлено, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння відповів згодою.

Разом із тим в супереч наведених вище нормативно-правових актів, які регламентують дії працівника поліції у такому випадку, працівник поліції не направив до найближчого медичного закладу, а відвів ОСОБА_1 в сторону та деякий час із ним спілкувався (зміст розмови відеозаписом не зафіксований), і вже після цього ОСОБА_1 на повторну пропозицію під відеозапис відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Але після того, як працівник поліції повідомив йому, що в такому разі буде складатись протокол про адміністративне правопорушення, що займе певний час, ОСОБА_1 повторно сам звернувся до працівника поліції з пропозицією поїхати до медичного огляду. Вказану вимогу працівник поліції проігнорував, мотивувавши тим, що ОСОБА_1 вже відмовився від огляду.

Апеляційний суд приходить до висновку, що зміст вказаного запису ставить під сумнів дотримання працівником поліції процедури направлення водія на огляд, оскільки він містить відеозапис спілкування ОСОБА_1 із працівником поліції, але не містить частину запису самої розмови, що відповідно виключає можливість спростувати твердження ОСОБА_1 з приводу того, що його відмова від проходження була спровокована.

Суд вважає, що вказані недоліки в матеріалах справи є істотним порушенням, що в свою чергу виключає доведення поза розумними сумнівами винуватості особи у вчиненні порушення п. 2.5 ПДР України.

Крім того, виходячи із змісту протоколу про адміністративне правопорушення водія було відсторонено від керування автомобілем, але будь яких підтверждень цього матеріали справи не містять та не підтверджується матеріалами відеозапису.

Тому, із врахуванням вище викладеного, суд дійшов до висновку, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП.

І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року N 23-рп/2010, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно ст. 288 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення може бути скасована. Згідно ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути прийнято рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Євсеєнко В.В., задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/1469/22