ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/394/22 Номер провадження 33/814/1366/22Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 07.01.2022 року о 00 год. 26 хв. в м. Харків, по просп. Московський 272 Д, він керував транспортним засобом "ВАЗ 2121" д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , в якій просив скасувати постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вищезазначена постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, такою, що не відповідає обставинам справи, адже суд першої інстанції безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що мало місце 07 січня 2022 року.

Так, на підтвердження своєї позиції апелянт посилається на те, що 02 лютого 2022 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було винесено постанову у справі №644/245/22, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, стягнуто штраф у розмірі 17000 грн та позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Судовий збір та штраф були сплачені ним добровільно.

Після зазначених вище обставин апелянт отримав судовий виклик до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по адміністративній справі №643/394/22 за ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за тими ж обставинами, які мали місце 07 січня 2022 року, на тому ж місці, у той же час, і за участі тих самих осіб.

08 серпня 2022 року суддею Київського районного суду м. Полтави було винесено постанову, якою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №643/394/22 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, стягнуто штраф у розмірі 17000 грн, та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що ОСОБА_1 було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що мало місце 07 січня 2022 року.

Окрім того, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що про розгляд справи на 08.08.2022 року він не був повідомлений, тому на розгляді справи в цей день та оголошенні постанови він не був присутнім. Про існування оскаржуваної постанови він дізнався випадково за даними судового реєстру 20.09.2022 року. 21.09.2022 року його представник звернулася із заявою про видачу оскаржуваної постанови, в той же день отримала її, однак апелянт мав змогу ознайомитися із нею тільки 22.09.2022 року, після чого ним 30.09.2022 року подано апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Враховуючи те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні під час розгляду справи. Копію постанови про адміністративне правопорушення представник ОСОБА_1 отримала 21 вересня 2022 року, тому подана ним 30.09.2022 року апеляційна скарга підлягає розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.01.2022 року о 00 год. 26 хв. в м. Харків, по просп. московський 272 Д, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2121" д.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №272710 від 07.01.2022, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №45, складеному 07.01.2022 року о 01-30 год, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що його було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно із ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року N 14 для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення №643/394/22, за якою 08 серпня 2022 року Київським районним судом м. Полтави була винесена оскаржувана постанова, 07.01.2022 року о 00-26 год.. в м. Харків, по проспекту московському, 272Д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився.

Зазначені вище обставини суд першої інстанції вірно визначив, як такі, що є доведеними належними та допустимими доказами у справі.

Разом із тим, апелянт посилається на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.02.2022 року у справі №644/245/22, якою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №189775 від 07.01.2022 року водій ОСОБА_1 07.01.2022 року о 02-14 год керував автомобілем ВАЗ-2121 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту московському біля будинку №274В в м. Харкові, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинку транспортного засобу, із застосуванням приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6820, результат огляду 1,17 проміле. З результатами огляду водій ОСОБА_1 погодився, поставивши свій підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та в роздруківці із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п.2.9.а) ПДР України.

Із вищенаведеного можна дійти висновку, що обставини, викладені у справі №643/394/22 не є тотожними тим, що відображені у справі №644/245/22, а саме: у першому випадку відмова ОСОБА_1 , зупиненого поліцейськими 07.01.2022 року о 00-26 год, просп. Московський, 272Д, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в другому керування транспортним засобом ОСОБА_1 07.01.2022 року о 02-14 год, просп. Московський, 274В, у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду на місці 1,17 проміле.

Відтак, як вбачається із матеріалів справи, між вчиненням ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень пройшов тривалий час, а тому суд доходить переконання, що останній, розпочавши рух транспортним засобом після складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинив нове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно правомірності дій працівників поліції, то суд доходить висновку, що останні діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вимог розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року N 1395. Інспектори поліції попереджали ОСОБА_1 про неправомірність керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин