Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу працюючого ДСНС, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.11.2021 року о 19 год. 22 хв., на вул. Львівська в м. Луцьку керував транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, вказаними діями порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest 7510», результат 1.29 проміле.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою та винесеною з порушенням процесуального права, оскільки оскаржуване рішення було постановлене без його участі, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надавати пояснення.

Вказує, що матеріалами справи беззаперечно не доводиться його вина у інкримінованому йому адміністративному правопорушення. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що висловлював свою незгоду працівникам поліції з результатами проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest 7510», однак останні не запропонували йому пройти вказаний огляд у закладі охорони здоров`я, чим порушили встановленні КУпАП вимоги.

З урахуванням вказано стверджує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому просить оскаржуване рішення скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також ставить питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. Зазначає, що не отримував повідомлень про виклик до суду на дату розгляду справи, окрім цього на той момент вже перебував у ЗСУ. Оскаржувану постанову отримала його дружина лише 06 жовтня 2022 року.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що стверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою. Клопотань та заяв про відкладення судового розгляду не подав, про причини неявки суду не повідомив. З урахуванням вказаного та враховуючи норми КУпАП приходжу до висновку про можливість розгляду справи у відсутності вказаної особи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.

Як убачається із змісту оскаржуваної постанови, судовий розгляд адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 відбувся 26 травня 2022 року у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника Любчича В.С..

Відповідно до матеріалів справи судове засідання неодноразово відкладалось саме з підстав надходження клопотань про відкладення від ОСОБА_1 та його захисника. Так судове засідання призначене на 30.11.2021 відклалось у зв`язку клопотанням захисника, в якому він вказує про неможливість прибути на розгляд та про необхідність більше часу для підготовки захисту ОСОБА_1 . Відповідно до наявних в матеріалах справи телефонограм ОСОБА_1 та його захисник були повідомленні про наступну дату судового засідання, а саме на 22.12.2021, однак у зв`язку з надходженням клопотання про відкладення розгляд не відбувся. Належним чином суд першої інстанції повідомив учасників справи і про дату розгляду на 26.05.2022, що стверджується телефонграмами адресованими ОСОБА_1 та його захиснику, проте останні не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Таким чином матеріали справи стверджують, що ОСОБА_1 та його захисник кожен раз були належним чином повідомлені про дати та час судових засідань, а тому твердження апелянта про не отримання ним повідомлень про виклик до суду є безпідставними.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до конверту апеляційна скарга ОСОБА_2 була надіслана засобами поштового зв`язку 17 жовтня 2022 року, тобто з пропуском строку, який передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Слід зауважити, що розглядаючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на те, що існування обставин, які були чи об`єктивно є непереборними, і які не залежали від волевиявлення апелянта, чи які перешкоджали або створювали труднощі, або унеможливлювали своєчасно, подати апеляційну скаргу чи будь-яким способом заявити про свою незгоду з винесеним судом рішенням, або вчинити будь-які інші дії, які можна було б розцінювати як спробу для оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційному суду не надано.

Посилання ОСОБА_2 про розгляд справи судом першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без його участі, на переконання суду, не є такими, що унеможливило подачу ним апеляційної скарги у строки визначені ч.2 ст.294 КУпАП, оскільки останній належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, яке відбулось 26 травня 2022 року.

Посилання про отримання оскаржуваного рішення лише 06 жовтня 2022 року його дружиною будь-якими доказами не підтверджується.

Також слід зауважити, що ОСОБА_2 , перебуваючи на службі в ЗСУ та знаючи про судовий розгляд справи 26 травня 2022 року будь-яких клопотань в суд першої інстанції не подав.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд доходить висновку, що наведені у поданій апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати строк апеляційного оскарження постанови судді пропущеним із поважних причин.

Приписами ч. 2 ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 пропустив строк апеляційного оскарження судового рішення, і хоча порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, проте не зазначив поважних причин пропуску цього строку, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, та повертає апеляційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Відмовити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2022 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинськогоапеляційного суду П.П. Борсук