П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2022 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , працює в філії «ВГМК» АТ «ОГХК», черговий електрослюсар,

якому, згідно ст.268 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 034664 від 18.03.2022 р., ОСОБА_1 , 18 березня 2022 р., о 13 год. 05 хв., в м.Вільногірську Дніпропетровської області, вул.Центральна, 38, керував автомобілем RenaultLogan НОМЕР_1 по вул.Центральна, 38, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на їх зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21213 НОМЕР_2 , який рухався попутно і повертав ліворуч. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 18.03.2022 р., о 13 год. 05 хв., їхав у м.Вільногірськ по вул.Центральній з «нового ринку» в напрямку кінотеатру, перед ним їхав автомобіль «Нива». Він почав обгін, включивши поворот, та коли вже майже обігнав автомобіль «Нива» на пів корпусу, цей автомобіль також почав повертати, не включивши сигнал повороту, внаслідок чого сталося зіткнення, автомобіль «Нива» вдарив його автомобіль в задні праві двері. Перед ним цю «Ниву» обігнав інший автомобіль, а потім маневр обгону почав він. На стовпі був знак «Пішохідний перехід», але він би встиг завершити маневр до цього знаку.

Вислухавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним обставинам.

Так, свідок ОСОБА_2 суду показав, що 18.03.2022 р., приблизно о 13.10 год., до чергової частини відділення поліції надійшло повідомлення про ДТП. Виїхавши на місце події, побачив там автомобілі «Рено Логан» та «Нива», які мали механічні пошкодження. На автомобілі «Нива» було пошкоджений відбійник, на автомобілі «Рено Логан» - праві задні двері. З пояснень ОСОБА_3 було зрозуміло, що він рухався на автомобілі «Нива» по вул.Центральній та здійснював поворот ліворуч до Будинку культури, а ОСОБА_1 їхав позаду та не впевнившись в безпечності маневру, почав обгін, внаслідок чого сталося зіткнення. Проте чи був ввімкнутий на автомобілі «Нива» поворот на момент огляду, не пам`ятає, та не зазначав ці обставини у схемі, яку склав. На теперішній час встановити даний факт не можливо. Зі слів ОСОБА_3 він вмикав лівий поворот, а ОСОБА_1 з`явився зненацька. В автомобілі «Нива» знаходився пасажир, який пояснив, що ОСОБА_3 мав намір повертати ліворуч, рухався на невеликій швидкості та включив сигнал повороту перед маневром, однак надавати покази у встановленому законом порядку ця особа відмовилася. На момент приїзду на місце ДТП на автомобілі «Рено Логан» була ввімкнута «аварійка», чи було щось ввімкнено на автомобілі «Нива», не пам`ятає. Склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та схему дорожньо-транспортної пригоди. Відносно ОСОБА_3 склав постанову про накладення адміністративного стягнення за відсутність полісу обов`язкового страхування.

Відповідно до схеми місця ДТП від 18.03.2022 року встановлено місце ДТП та механічні пошкодження, які отримали автомобілі - на автомобілі ВАЗ 21213 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 та яким керував ОСОБА_3 , пошкоджений передній «кінгурятник» на передньому бампері, на автомобілі Renault Logan д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , пошкоджені задні праві двері та задній бампер. (а.с.3)

Відповідно до висновку експерта №2670-22 від 27.09.2022 року у заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з показань водія ОСОБА_1 - дії водія автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_1 регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України згідно яких, з моменту виникнення небезпеки для руху, він повинен був негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки.

Виходячи з наведеного (за показами водія ОСОБА_3 ) водій автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_1 повинен був діяти згідно вимог п.10.1, п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до яких перед початком маневру обгону він повинен був переконатися, що це буде безпечним та, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, а оскільки в умовах даного варіанту на момент початку маневру на автомобілі «ВАЗ-21213», що рухався попереду, було ввімкнено покажчик лівого повороту, то водій ОСОБА_1 повинен був відмовитись від виконання маневру обгону.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з показань водія ОСОБА_3 водій автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом дотримання вимог п.10.1, п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України.

Виходячи з наведеного (за показами водія ОСОБА_3 ) дії водія автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1, п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з показань водія ОСОБА_3 , дії водія автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1, п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з зіткненням з автомобілем «ВАЗ-21213».

Дії водія автомобіля «ВАЗ-21213» ОСОБА_3 регламентувались вимогами п.9.4, п.10.1 Правил дорожнього руху України згідно яких, перед маневром лівого повороту він повинен завчасно подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку та переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з показань водія ОСОБА_1 , водій автомобіля «ВАЗ-21213» ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом дотримання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з показань водія ОСОБА_1 , дії водія автомобіля «ВАЗ-21213» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.9.4, п.10.1 Правил дорожнього руху України, а дії, що не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходились у причинному зв`язку з зіткненням з автомобілем «Renault Logan». (а.с.44-48)

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Вимогами ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Окрім того, як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейського суду з прав людини, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість заперечує та стверджує, що зіткнення сталось внаслідок того, що водій автомобіля «Нива» ОСОБА_3 не включивши сигнал повороту ліворуч, почав повертати наліво, в той час як він здійснював обгін вищевказаного автомобіля, про що попередив заздалегідь, ввімкнувши відповідний сигнал.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи ОСОБА_3 неодноразово викликався в судові засідання для надання пояснень за вищевказаним фактом, однак судові повістки повернуті поштою у зв`язку з відсутністю адресата, тому можливості допиту вказаної особи судом вичерпані.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що до висновку щодо винуватості саме ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді він дійшов на підставі показів особи, яка знаходилася в автомобілі ОСОБА_3 та пояснила, що при здійснення маневру повороту останній включив відповідний сигнал, однак ця особа працівником поліції встановлена не була, що унеможливлює її допит в якості свідка при даному судовому розгляді.

Інші очевидці даної дорожньо-транспортної пригоди також не встановлювалися, автомобіль, належний ОСОБА_3 безпосередньо після події ДТП для встановлення вказаного факту працівником поліції не оглядався, тому можливості з`ясування у судовому засіданні відповідності дій водія автомобіля «ВАЗ-21213» ОСОБА_3 вимогам п.п.9.4, 10.1 ПДР України, згідно яких перед маневром лівого повороту він був повинен завчасно подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку та переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та відповідності дій водія ОСОБА_1 вимогам п.10.1, п.14.2 «б» Правил дорожнього руху України, відповідно до яких перед початком маневру обгону він повинен був переконатися, що це буде безпечним та, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, вичерпані.

Також, висновок експерта № 2670-22 від 27.09.2022 року не може бути прийнятий судом у якості беззаперечного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, оскільки він базується на можливих варіантах дій водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у певній дорожній обстановці по показах останніх, тобто носить вірогідний характер, а встановити обставини дотримання водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вищевказаних вимог ПДР неможливо по вищезазначеним причинам.

До того ж, об`єктивна сторона правопорушення посадовою особою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в діях ОСОБА_1 належним чином не встановлена, оскільки згідно з вищевказаним висновком експерта, дії водія ОСОБА_1 регламентувались вимогами п.12.3, п.10.1, п.14.2 «б» ПДР України, однак у протоколі вказані норми не зазначені.

Таким чином, оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в діях ОСОБА_1 належним чином не конкретизована, достатніх, допустимих та безсумнівних доказів на підтвердження його винуватості не надано, а суд не може як редагувати фабулу правопорушення самостійно так і відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, тому усі виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 18.03. 2022 р., суд тлумачить на користь останнього, а відтак провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, вимоги ст.38 КУпАП застосуванню не підлягають.

Оскільки будь-яке стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.40-1, 124, п.7 ст.247, ст.284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова