Номер провадження: 33/813/826/22
Номер справи місцевого суду: 523/4914/22
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Янковської Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Стоянова Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2022 року серії ДПР 18 №021585 27 березня 2022 року, біля 21 год. 46 хв., гр. ОСОБА_1 , рухаючись за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 38, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, відмова зафіксована на відеореєстратор 471337.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 04.07.2022 року засобами електронного зв`язку адвокат Стоянов М.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що оскаржувану постанову було постановлено судом першої інстанції попри клопотання захисника про відкладення судового розгляду. Про існування оскаржуваної постанови стало відомо лише 01.07.2022 року, коли було отримано копію її повного тексту.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови захисник Стоянов М.М. зазначає, що:

- розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відсутності як ОСОБА_2 , так і його захисника суд першої інстанції порушив право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист;

- у поліцейських були відсутні підстави пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки останній транспортним засобом не керував;

- наявні у матеріалах справи пояснення свідків не містять підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, окрім того, з оглядну, на відсутність повідомлення осіб, які надавали пояснення, про кримінальну відповідальність за надання недостовірних пояснень, такі не є належними доказами.

Судом апеляційної інстанції, з метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, досліджено матеріали справи, з яких апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання адвоката Стоянова М.М. в інтересах ОСОБА_1 та поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Оскільки оскаржувану ухвалу було постановлено у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, раніше ніж, як зазначено у апеляційній скарзі 01.07.2022 року, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.

З оскаржуваної постанови вбачається, що, приходячи до висновку про наявність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції виходив із наступних доказів у справі:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №021585 від 27.03.2022 року, відповідно до якого 27 березня 2022 року, біля 21 год. 46 хв., гр. ОСОБА_1 , рухаючись за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 38, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився, відмова зафіксована на відеореєстратор 471337 (а.с.2).

- пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у яких вони зазначили, що були запрошені у якості свідків того, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хиткою ходою, різким запахом алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с. 4,5)

- рапорту інспектора поліції, у якому лейтенант поліції Тарасіна А. зазначила, що 27.03.2022 року о 22:25 при патрулюванні у складі екіпажу «ОКЕАН 452»зі ст. лейтенант поліції Мукан Я.В. та лейтенантом поліції ОСОБА_5 на перехресті вул. Сахарова з вул. Висоцького були зупинені екіпажом «Карабінер». Співробітниками цієї охоронної фірми повідомили, що їм потрібна допомога, оскільки вони, вони перебуваючи на посту в комендантську годину, зупинили ТЗ «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , як було встановлено у подальшому, під керуванням ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Також співробітниками охоронної фірми було продемонстровано файл відеофіксації на свою патрульну камеру, де було зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (а.с. 6).

- цифрового носію з відеозаписом події, зі змісту якого вбачається, що раніше затриманий співробітниками «Карабінер» ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, стверджуючи, що на момент зупинки автомобілю за кермом перебувала його дружина (а.с. 7).

Втім, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не погоджуєте з тим, що вищенаведені докази є такими, що узгоджуються між собою та підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Дійсно, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Так, положеннями ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Втім, на відеозаписі з портативного реєстратора «ДПР 18 021585 ОСОБА_1 », наявного у матеріалах справи, відсутній момент зупинки транспортного засобу Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , а жодних інших відеозаписів, які б містили інформацію, підтверджуючу факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу на момент його зупинки, матеріали справи не містять.

Зокрема, попри посилання у рапорті лейтенантом поліції ОСОБА_6 на існування відеофіксації на камери співробітників ТОВ ОС «Карабінер» керування ОСОБА_1 транспортним засобом та моменту його зупинки, до матеріалів, направлених до Суворовського районного суду м. Одеси разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №021585 від 27.03.2022 року, таких відеозаписів не додано.

Натомість, ОСОБА_1 на наявному у справі відеозаписі, у поданій його представником апеляційній скарзі послідовно стверджував, що за кермом не перебував, водієм транспортного засобу Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , на момент його зупинки працівниками «Карабінер» була його дружина.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що про незгоду з обставинами складання протоколу ОСОБА_1 також було зазначено і в самому протоколі. Поряд з цим, попри присутність під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 його дружини, яка за твердженням останнього і перебувала за кермом, у неї працівниками поліції пояснень відібрано не було.

В судовому ж засіданні апеляційного суду захисник Стоянов М.М. зауважив, що складення протоколу відносно ОСОБА_1 за начебто керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стало наслідком конфлікту, що раніше виник між ним та особами, які зупинили транспортний засіб, якім керувала дружина ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 на момент зупинки знаходився на пасажирському сидінні.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що ОСОБА_1 на момент зупинки автомобілю перебував у статусі особи, яка згідно п. 2.5 ПДР України зобов`язана на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, незалежно від наявності відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, він як особа, достатніх доказів факту керування якою транспортним засобом матеріали справи не містять, не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

З наведених вище підстав апеляційний суд відхиляє пояснення свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , адже у них зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Відповідно до таких пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були свідками беспосередньо керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , у момент його зупинки.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі серії ДПР 18 №021585 від 27.03.2022 року, у зв`язку із чим провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Стоянова Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката Стоянова Миколи Михайловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 червня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду І.А. Артеменко