Справа
№ 359/6828/22
№ 359/6837/22
№ 359/6830/22
№ 359/6841/22
№ 359/6825/22
№ 359/6840/22
№ 359/6834/22
№ 359/6836/22
№ 359/6839/22
№ 359/6838/22
№ 359/6827/22
№359/6835/22
№359/6831/22
№3/359/3543/2022 №3/359/3550/2022 №3/359/3545/2022 №3/359/3554/2022 №3/359/3541/2022 №3/359/3553/2022 №3/359/3547/2022 №3/359/3549/2022 №3/359/3552/2022 №3/359/3551/2022 №3/359/3542/2022 №3/359/3548/2022 №3/359/3546/2022
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши, за участю особи, яка притягується до відповідальності, прокурора Гайфуліної Н.П., адміністративні матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей», реєстраційний номер картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 -

встановив:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходяться справи № 359/6828/22, 359/6837/22, 359/6830/22, 359/6841/22, 359/6825/22, 359/6840/22, 359/6834/22, 359/6836/22, 359/6839/22, 359/6838/22, 359/6827/22, 359/6835/22, 359/6831/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, всі вказані вище адміністративні матеріали по відношенню до ОСОБА_1 автоматизовано розподілено на головуючого суддю Вознюка С.М.

Розгляд вищезазначених адміністративних матеріалів призначений на 04.11.2022 року.

Згідно надісланих до суду протоколів про вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення в наступному.

Так, ОСОБА_1 , як директор ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч.

23.12.2021ст. З Закону №1700-VII, порушив вимоги пунктів 1 та 2 ч.І ст. 28 Закону №1700-VII, а саме не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган - Міністерство освіти і науки України чи Департамент освіти і науки Київської обласної державної адміністрації про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між його приватним інтересом і службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказів від 23.03.2021 року № 23-к «Про преміювання працівників ліцею», від 23.03.2021 року № 25-к «Про преміювання працівників ліцею», від 03.09.2021 року № 86-к «Про преміювання працівників ліцею», від 08.09.2021 року № 88-к «Про преміювання працівників ліцею», від 10.09.2021 року № 89-к «Про преміювання працівників ліцею», від 08.12.2021 року № 137-к «Про преміювання працівників ліцею», відроку № 147-к «Про преміювання працівників ліцею», серед яких були члени його сім`ї син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3 , чим вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , як директор ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей», будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч.

1ст. З Закону України № 1700-УІІ «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. З ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підписав накази від 23.03.2021 року № 23-к «Про преміювання працівників ліцею», від 23.03.2021 року № 25-к «Про преміювання працівників ліцею», від 03.09.2021 року № 86-к «Про преміювання працівників ліцею», від 08.09.2021 року № 88-к «Про преміювання працівників ліцею», від 10.09.2021 року № 89-к «Про преміювання працівників ліцею», від

08.12.2021року № 137-к «Про преміювання працівників ліцею», від 23.12.2021 року № 147-к «Про преміювання працівників ліцею», серед яких були члени його сім`ї син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Під час судового засідання, судом на обговорення поставлено питання про об`єднання в одне провадження адміністративних матеріалів по відношенню до ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Сацик Р.В. та прокурор не заперечували щодо об`єднання адміністративних матеріалів в одне провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Пунктом 2.22 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 визначено, що у разі об`єднання судових справ в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Відповідно до постанови суду вноситься інформація в АСДС під номером об`єднаної справи та відмітки про об`єднання справ із зазначенням номера нової судової справи.

На підставі викладеного, з метою недопущення порушення прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне всі матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднати в одне провадження та присвоїти адміністративній справі єдиний унікальний номер провадження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушень не визнав. Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Сацик Р.В. вказав на відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.

2ст. 172-7 КУпАП посилаючись на надані стороною захисту пояснення, письмові докази та судову практику. Просив закрити провадження у справі.

Прокурор у повному обсязі підтримала протоколи про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 та зазначила, що останній будучи посадовою особою юридичної особи публічного права є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією. Вважає, що у діях ОСОБА_1 наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.І та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з чим він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Ознайомившись з матеріалами справи суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з огляду на наступне.

Так, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктами правопорушення, зазначеними у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон).

Відповідальність відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП настає у випадку, коли суб`єктом правопорушення безпосередньо не було повідомлено керівника про наявність конфлікту інтересів та вчинено дії чи прийнято рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вичиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Реальний конфлікт інтересів (абз. 12 ч. 1ст. 1 Закону) - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість при прийнятті рішень, вчинення або не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону) - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними або юридичними особами, у тому числі і ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

ОСОБА_1 будучи посадовою особою юридичної особи публічного права є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до п. 2 та п. З ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Для правильної кваліфікації рішення, як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, а відтак, про наявність в діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд встановлює наявність обов`язкової сукупності таких фактів, як:

1)наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу;

2)наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими обов`язками ОСОБА_1 із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив для винесення подання;

3)наявність у ОСОБА_1 повноважень на прийняття рішення;

4)наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, при цьому така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність і неупередженість рішення.

За відсутності встановлення сукупності наведених вище фактів особа не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого їй правопорушення.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», передбачено надання права керівникам місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, при яких створені централізовані бухгалтерії, керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків: в) затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у межах коштів на оплату праці. Питання преміювання працівників освіти також врегульовано у пп.5, п.4 Наказу Міністерства освіти України від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», яким саме керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ надано право в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання; затверджувати порядок і розміри преміювання працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці.

Відповідно до тексту Положення про преміювання працівників ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей», працівники преміюються за клопотанням керівників підрозділів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працюють в ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей» на посаді майстер виробничого навчання, та у відповідності до пункту 1.3. Посадової інструкції майстра виробничого навчання, майстер виробничого навчання веде навчально-виробничу роботу під безпосереднім керівництвом старшого майстра і заступника директора училища з навчально-виробничої роботи, а з питання виховання учнів - під керівництвом заступника директора училища з виховної роботи.

Згідно із пунктом 3.2. Посадової інструкції старшого майстра, старший майстер клопоче про заохочення у встановленому порядку кращих майстрів та іншого персоналу навчально- виробничого майстерень, а також про накладення стягнень на працівників, які допустили порушення трудової дисципліни або правил внутрішнього розпорядку.

Наказом ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей» «Про створення постійно діючої комісії та затвердження її складу» від 23.12.2019 року № 90, створено постійно діючу комісію по розподілу преміювальних коштів та щорічної грошової винагороди згідно Положення «Про преміювання працівників ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей». До складну комісії входять ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Відповідно до Положення про комісію по розподілу преміювальних коштів та щорічної грошової винагороди працівника ДПТНЗ «Бориспільський професійний ліцей», основним завдання комісії є визначення грошових виплат за результатами роботи кожному працівникові ліцею (далі - комісія). Рішення про визначення грошових виплат приймається шляхом голосування та фіксується протоколом засідання, який реєструється у відповідному журналі. Рішення комісії є підставою для оформлення відділу кадрів наказу про преміювання.

Як встановлено в ході розгляду справи, старший майстер ОСОБА_8 звертався із клопотаннями до комісії для преміювання майстрів виробничого навчання

12.03.2021року, 25.08.2021 року, 26.08.2021 року, 27.08.2021 року, 07.12.2021 року, 01.12.2021 року.

На засіданні комісії від 15.03.2021 року було прийнято рішення про преміювання працівників (протокол № 7), яке було зафіксовано у формі наказу від 23.03.2021 року № 23-к «Про преміювання працівників ліцею» та наказу від 23.03.2021 року № 25-к «Про преміювання працівників ліцею».

На засіданні комісії від 30.08.2021 року було прийнято рішення про преміювання працівників (протокол № 10), яке було зафіксовано у формі наказу від 03.09.2021 року № 86-к «Про преміювання працівників ліцею», наказу від 08.09.2021 року № 88-к «Про преміювання працівників ліцею», наказу від 10.09.2021 року № 89-к «Про преміювання працівників ліцею».

На засіданні комісії від 02.12.2021 року було прийнято рішення про преміювання працівників (протокол № 13), яке було зафіксовано у формі наказу від 08.12.2021 року № 137-к «Про преміювання працівників ліцею».

На засіданні комісії від 08.12.2021 року було прийнято рішення про преміювання працівників (протокол № 14), яке було зафіксовано у формі наказу від 23.12.2021 року № 147-к «Про преміювання працівників ліцею».

Оформлення вказаних наказів на підставі рішень комісії є обов`язком відділу кадрів, а саме обов`язком ОСОБА_12 , яка працює на посаді інспектора відділу кадрів.

Отже, підставою для винесення наказів є колегіальне рішення комісії оформлене відповідними протоколами, а не самовільні дії ОСОБА_1 . В свою чергу рішення комісії приймається колегіально її учасниками, які виносять на розгляд питання преміювання на підставі клопотання старшого майстра. Саме рішення комісії визначає розмір та факт виплати премії працівникам, яке лише формально закріплюється в формі наказу за підписом ОСОБА_1 . Алгоритм дій ОСОБА_1 пов`язаний з прийняттям рішення про преміювання регламентований наведеними локальними актами, які обмежують його можливість вчинити дії, які можуть бути оцінені як правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 172-7 КупАП передбачено неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 172-7 КупАП передбачено вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Разом з тим в діяннях особи, щодо якої було складено протоколи, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що є невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» ініціатор, який складав протокол, не надав доказів про вчинення ним правопорушень умисно.

Так, ОСОБА_1 не заперечував факту підписання цих наказів, однак зазначає, що вчинив це з необережності та необізнаності, на виконання рішень комісії по розподілу преміювальних коштів та щорічної грошової винагороди.

Більше того, в ході розгляду справи було встановлено, що Міністерство освіти і науки України, Департамент освіти і науки Київської обласної державної адміністрації та інші органи державної влади не повідомляли ОСОБА_1 про вимоги Закону України «Про запобігання корупції» та про порядок виявлення та повідомлення про конфлікт інтересів.

Саме виходячи з цього за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів і керуючись положеннями і вимогами ч. З ст. 62 Конституції України - в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правопорушення передбачені ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, є правопорушеннями пов`язаними з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, необхідно отримати докази того, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність не повідомляючи у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчиняючи дії чи приймаючи рішення в умовах реального конфлікту інтересів, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання. Проте матеріали справи не містять вказаних доказів.

Отже, в матеріалах справи відсутні обов`язкові факти, такі як: 1) наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими обов`язками ОСОБА_1 ; 3) вплив ОСОБА_1 на винесення наказів; 4) наявність у ОСОБА_1 повноважень на прийняття рішення; 5) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, при цьому така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність і неупередженість рішення; 6) наявність умислу ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, в матеріалах справи відсутні докази про наявність у діях ОСОБА_1 ознаки об`єктивної сторони обох адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,

1ст. 172-7 КУпАП, а саме реального конфлікту інтересів при підписанні ним наказів. З наявних у справі матеріалів неможливо встановити суперечності між приватним майновим інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями під час підписання ним наказів.

Таким чином, існують всі підстави для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, а саме об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, а саме об`єктивної сторони правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ч.І та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

постановив:

Об`єднати справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП №3/359/3541/2022 (справа №359/6825/22), №3/359/3542/2022 (справа № 359/6827/22), №3/359/3543/2022 (справа №359/6828/22), №3/359/3544/2022 (справа №359/6829/22), №3/359/3545/2022 (справа №359/6830/22),

№3/359/3546/2022 (справа №359/6831/22), №3/359/3547/2022 (справа №359/6834/22), та за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП №3/359/3548/2022 (справа №359/6835/22), № 3/359/3549/2022 (справа №359/6836/22) №3/359/3550/2022 (справа №359/6837/22), №3/359/3551/2022 (справа

№359/6838/22), №3/359/3552/2022 (справа №359/6839/22), №3/359/3553/2022 (справа

№359/6840/22), 3/359/3554/2022 (справа №359/6841/22), - в одне провадження, присвоївши спільний номер №3/359/3541/2022 (справа № 359/6825/22).

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили________.

Суддя С. М. Вознюк