Єдиний унікальний номер судової справи: 497/1776/22
Номер провадження: 33/813/1190/22
Суть судової справи: ст. 204-1 ч.2 КУпАП
Головуючий у інстанції: Раца В.А.
Доповідач Коломієць Н.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

18.11.2022

Одеський апеляційний суд в складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Коломієць Н.О.

за участю секретаря судового засідання Узун Н.Д.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Паука А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Паука Андрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 15.09.2022 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в ходів держави в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн.

Суд встановив, що 10.09.2022 о 08:20 годин прикордонним нарядом «Пост спостереження» безпосередньо на КСП було виявлено та затримано групу осіб чоловічої статі у кількості 2 осіб, громадян України, в тому числі ОСОБА_1 , які незаконно поза пунктом пропуску намагались перетнути державний кордон України в Республіку Молдова. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Паук А.І. просить постанову скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує , що відповідальність за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає лише за наявності доведення всіх ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, зокрема за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.

Як убачається з письмових матеріалів справи, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП обґрунтований виключно рапортом працівника Державної прикордонної служби. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, щодо факту перетинання кордону ОСОБА_1 у складі групи осіб, місця перетинання, маршруту слідування правопорушника, інших доказів фото та відеофіксації правопорушення, тобто у справі взагалі відсутні об`єктивні дані, котрі беззаперечно б вказували на те, що було вчинено адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 винен в його вчиненні. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.

Позиції сторін

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 04.11.2022 пояснив, що 10.09.2022 його знайомий ОСОБА_2 , який прагнув незаконно перетнути державний кордон Республіки Молдова у бік України, зателефонував йому та попросив забрати його в с. Залізничне, яке знаходиться поблизу державного кордону. Він погодився та на автомобілі брата з смт. Коблеве Миколаївської області, де він проживає, поїхав у с. Залізничне. Прибувши на місце, залишив автомобіль в с. Залізничне, а сам вирушив у поле на обумовлене місце, локацію якого ОСОБА_2 скинув йому на телефон. Прибувши на місце, зустрівся з ОСОБА_2 , який незаконно перетнув державний кордон з території Молдови, щоб разом повернутись до автомобіля, проте їх затримали працівники Державної прикордонної служби, забрали телефони, документи, повезли до адміністративної будівлі, де опитували, потім повезли на місце, де показували сліди. Він пояснював, що не намагався перетинати державний кордон, а зустрічав ОСОБА_2 з Молдови, але його пояснення не сприймали. Їх затримали в іншому місці, ніж вказане у протоколі, не в районі прикордонного знаку, а на контрольно-слідову смугу возили вже після затримання, щоб там сфотографувати.

В судовому засіданні 18.11.2022 пояснив, що на автомобілі приїхав в обумовлене з ОСОБА_2 місце, де чекав ОСОБА_2 , однак не дочекався, повернувся на автомобілі у с. Залізничне, залишив там свій автомобіль та пішки пішов у поле, де став чекати ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_2 прийшов та вони рушили до автомобіля, їх затримали працівники прикордонної служби.

Захисник Паук А.І. підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Заслухавши позиції учасників апеляційного перегляду, вивчивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Постанова суду першої інстанції цим вимогам закону в повній мірі відповідає.

Так, частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, якщо такі дії вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що 10.09.2022 відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою Державної прикордонної служби складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 156277 за те, що о 08 годині 20 хвилин 10 вересня 2022 року нарядом «Пост спостереження» в районі прикордонного знаку 0754/8 безпосередньо КСП було виявлено групу осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які незаконно, поза пунктом пропуску намагались перетнути державний кордон України, чим порушили вимоги ст. 9 ЗУ ««Про державний кордон України».

Із даних рапорту старшого наряду старшого лейтенанта Л.Москалюка від 10.09.2022 вбачається, що 08:20 10 вересня 2022 року на ділянці відповідальності в районі прикордонного знаку 0754/18 безпосередньо в КСП на напрямку Залізничне (Україна) Караклія (РМ) прикордонним нарядом «Пост спостереження» від ПКШР «Ізмаїл» виявлено 2 особи чоловічої статі, які незаконно, в обхід пункту пропуску «Залізничне» намагались перетнути державний кордон України. Після затримання їх особи встановлено як громадяни України: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 2).

Будучи допитаним судом апеляційної інстанції в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив вказані обставини та показав, що під час несення служби 10.09.2022 безпосередньо затримав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на контрольно-слідовій смузі державного кордону України на ділянці в районі прикордонного знаку 0754/18, які намагались втекти в бік Молдови в обхід пункту пропуску. На запитання з приводу незаконного знаходження цих осіб на цій ділянці державного кордону, останні відповіли, що гуляли та заблукали.

Таким чином, повторно дослідивши зібрані у справі докази та допитавши свідка ОСОБА_4 , апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 у групі з іншою особою порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість письмових доказів через їх складання заінтересованими особами та відсутності у справі фото-відео фіксації правопорушення, складених схем із позначкою місця перетинання державного кордону є неприйнятними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є самостійним доказом у справі про адміністративне правопорушення, та має бути оцінений за правилами оцінки доказів, а відтак доводи апелянта про недопустимість цього доказу виключно з підстави його складання уповноваженою особою, є безпідставними.

Апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом МВС України від 18.09.2013 № 898, він складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності правопорушника.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, в тому числі право мати перекладача, що засвідчено підписом ОСОБА_5 . Від надання будь-яких пояснень по суті адміністративного правопорушення він відмовився в порядку ст. 63 Конституції України, що підтвердив під час дачі пояснень суду апеляційної інстанції.

При цьому, вказаною Інструкцією не передбачено обов`язкової фото та відео фіксації кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості викласти у протоколі або окремо свої заперечення щодо викладених у протоколі фактів, надати власні пояснення з приводу причин його знаходження 10 вересня 2022 року в районі прикордонного знаку 0754/8, однак таких заперечень чи пояснень не виклав, що на переконання апеляційного суду свідчить про непослідовність позиції останнього та підтверджує той факт, що відповідна версія викликала вже на стадії судового розгляду після отримання правової допомоги з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі та обґрунтовано покладений судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, як і рапорт старшого наряду старшого лейтенанта Л.Москалюка від 10.09.2022, яким зафіксовано сам факт правопорушення.

Пояснення ОСОБА_1 дані суду апеляційної інстанції, суд сприймає критично, оскільки вони є непослідовними, нелогічним та непереконливими. В судових засіданнях він давав різні пояснення щодо обставин події, через що такі пояснення не можна визнати достовірними.

Зокрема є нелогічним, що ОСОБА_2 намагався незаконно перетнути державний кордон Молдови в бік України, хоча не мав перешкод зробити це у законний спосіб.

Не зрозуміла і роль ОСОБА_1 , за його версією, в цих подіях. Якщо він дійсно прагнув відвезти ОСОБА_2 , який незаконно перетинав державний кордон України зі сторони Молдови, на автомобілі в Миколаївську область, є нелогічним, що він залишив автомобіль у с. Залізничне, а сам пішов в обхід державного кордону на зустріч з ОСОБА_2 у безлюдну місцевість, при цьому добре знав цю місцевість та локації та опинився разом з ОСОБА_2 безпосередньо на контрольно-слідовій смузі державного кордону України, хоча не мав перешкод чекати останнього в автомобілі в с. Залізничне.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його з ОСОБА_2 затримали в іншому місці, спростовуються матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_6 .

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань свідка ОСОБА_6 недопустимим доказом.

Свідок несе кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, та на переконання апеляційного суду, не має підстав для обмови ОСОБА_1 . Показання свідка ОСОБА_4 є більш переконливими, аніж непослідовні та нелогічні пояснення ОСОБА_1 , які апеляційний суд розцінює як прагнення уникнути відповідальності.

Крім того, сторона захисту не ініціювала клопотань про допит в якості свідка ОСОБА_2 за вказаними обставинами, що побічно вказує на те, що версія ОСОБА_1 про незаконні дії виключно ОСОБА_2 є неправдивою.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається що ОСОБА_2 постановою Болградського районного суду Одеської області від 12.09.2022 визнаний винним у в тому, що 10.09.2022 о 08:20 годині у групі з іншою особою ( ОСОБА_1 ) намагався незаконно перетнути державний кордон України в районі прикордонного знаку 0754/18, безпосередньо на КСП, поза пунктом пропуску, що притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.11.2022 року це рішення змінено лише в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, яке зміненоз адміністративного арешту на штраф.

Отже з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 7, 252, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Паука А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Н.О.Коломієць