ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1469/22 Справа № 205/3875/22 Суддя у 1-й інстанції - Шиян В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Дорошкевич О.Л., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Дорошкевич О.Л.

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та покладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яноста шість) гривень 20 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 червня 2022 року, о 16-35 годині, ОСОБА_1 керуючи автомобілем ФОЛЬЦВАГЕН, державний номер НОМЕР_1 , рухався біля будинку 60 по вул. Лірнецькій, в Новокодацькому районі м. Дніпро, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком газоаналізатора Алкотест 6820 за №2025 від 20.06.2022 року, стан сп`яніння дорівнює 1,16%, в порушення вимог п. 2.9 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, у зв`язку з чим не впорався з керуванням, наїхав на бордюрний камінь, та скоїв зіткнення з парканом будинку 60 по вул. Лірнецькій м. Дніпро. В наслідок зіткнення транспортний засіб та паркан отримали пошкодження.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Дорошкевич О.Л. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На думку апелянта, судом першої інстанції було розглянуто справу формально та поверхнево, без дослідження всіх фактичних обставин справи.

Судом першої інстанції не було враховано покази потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Вказує, що судом першої інстанції залишено без уваги відеозапис з камери відеоспостереження за місцем проживання потерпілої ОСОБА_3 , відповідно до якого, 20 червня 2022 року о 16-35 год. по вул. рухається автомобіль Фольцваген, який скоїв зіткнення з огорожею. Деякий час з автомобіля ніхто не виходить. Потім з пасажирського сидіння, розташованого позаду водія виходить ОСОБА_1 та відразу намагається відчинити двері водія, де на той час знаходилась жінка. Від зіткнення двері водія були деформовані та не відкривались, після чого ОСОБА_1 обходить автомобіль позаду, та підходить до передньої правої двері і допомагає вибратись з автомобіля жінці. Вказаний факт підтверджує слова ОСОБА_1 , що при зіткненні його за кермом автомобіля не було, в цей час він знаходився на задньому сидінні автомобіля та не міг керувати автомобілем.

На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, про щоз самого початку він повідомив працівників поліції.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник Дорошкевич О.Л. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При постановленні рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: пояснення ОСОБА_1 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №090624 від 20.06.2022, складений у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №246871 від 20.06.2022 року, складений у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; пояснення потерпілої ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; та відеозапис з нагрудних камер співробітників патрульної поліції від 20.06.2022 року, що міститься на СD носії.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне.

Так, в якості доведеності вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на покази потерпілої ОСОБА_3 , відповідно до яких остання проживає в будинку АДРЕСА_2 . Коли вона приїхала до дому то побачила розбиту огорожу та розбитий автомобіль поряд з нею. Поряд з автомобілем знаходилися ОСОБА_1 , якась жінка та працівники поліції. Просила долучити до матеріалів справи відео з камер відеоспостереження. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_1 вона не має. Безпосередньо не була очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, та не бачила хто був за кермом транспортного засобу.

Покази свідків ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , відповідно до яких, останні є працівниками поліції, 20 червня 2022 року вони прибули на місце ДТП по вул. Лірницькій, 60 у м. Дніпрі за викликом. Прибувши на місце ДТП побачили пошкоджені автомобіль та паркан приватного будинку. Зазначили, що особисто не бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак коли вони приїхали на місце ДТП, свідки які були присутні на місці ДТП, стверджували що автомобілем керував ОСОБА_1 .

Крім того, судом першої інстанції під час судового розгляду було переглянуто ДВД диск з відеозаписом з камер відеоспостереження за місцем проживання потерпілої ОСОБА_3 судом було встановлено, що 20 червня 2022 року о 16-35 годині, по вулиці рухається автомобіль Фольцваген, який скоює зіткнення з огорожею. Деякий час з автомобіля ніхто не виходить. Потім з пасажирського сидіння, розташованого позаду водія виходить ОСОБА_1 який обходить автомобіль позаду, та підходить до передньої правої двері автомобіля. Відчиняє її та з кимось спілкується.

Також суд першої інстанції, у судовому засіданні допитав ОСОБА_1 , та у своєму рішенні зазначив, що останній впевнено стверджував, що саме він керував транспортним засобом, під час спілкування пояснював у зв`язку з чим сталося зіткнення з парканом. Жодного разу не було промовлено, що за кермом сиділа жінка, або інша особа. Лише після того, як було виявлено стан алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 намагався вирішити зазначене питання для можливості отримання страховки.

При цьому суд першої інстанції зазначає, що критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 , щодо знаходження останнього під час ДТП на пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля знаходилась жінка.

Суд першої інстанції також посилається на відеозапис з боді камер поліцейських, відповідно до яких зафіксовано події з моменту початку спілкування працівника поліції до часу вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 спілкуючись з працівниками поліції пояснює, що він не справився з керуванням оскільки налетів на каміння.

На підставі безпосередньо досліджених вищевказаних доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, але з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може з наступних підстав.

Аналізуючи покази потерпілої ОСОБА_3 , апеляційний суд зазначає, що остання безпосередньо не була очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, та не бачила хто був за кермом транспортного засобу. Потерпіла ОСОБА_3 у судове засідання до суду апеляційної інсатнції не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надала письмову розписку, відповідно до якої, претензій до ОСОБА_1 не має.

Стосовно досліджених пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , апеляційний суд зазначає, що посилаючись на вказані покази свідків в якості доведеності вини ОСОБА_1 суд першої інстанції не взяв до уваги, що вказані свідки безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, яке мала місце 20 червня 2022 року не були. Посилання працівників поліції на те, що коли вони приїхали на місце ДТП, свідки стверджували, що за кермом ФОЛЬЦВАГЕН, державний номер НОМЕР_1 був ОСОБА_1 не підтверджено матеріалами справи, оскільки свідки які б стверджували, що саме ОСОБА_1 був за кермом вказаного автомобіля не були допитані працівниками поліції.

Не є належними доказами у даному випадку пояснення допитаних судом першої інстанції у якості свідків поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на які посилався місцевий суд у своєму рішенні, оскільки патрульні поліцейські як свідки є зацікавленими особами у цій справі та їх пояснення не мають об`єктивного підтвердження.

До матеріалів справи були долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до яких останні безпосередніми свідками ДТП не були, знаходились в цей час вдома, почули звук удару, коли вийшли побачили автомобіль, зламаний паркан та зламану газову трубу. У зв`язку з ДТП, свідками були викликані працівники поліції та газова служба.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 , допитаний під час судового засідання пояснив, що 20 червня 2022 року зранку був у компанії друзів, де вживав вино та познайомився з ОСОБА_9 .. В подальшому вони вирішили поїхати за продуктами харчування. ОСОБА_9 йому сподобалась тому він дозволив їй сісти за кермо власного транспортного засобу. На повороті ОСОБА_9 не впоралась з керуванням, наїхала на камінь та спричинила ДТП, в`їхавши в паркан житлового будинку. ОСОБА_1 вказує, що за кермом не знаходився та перебував на пасажирському сидінні. Коли трапилась ДТП, він вийшов з пасажирського сидіння, розташованого позаду водія, та намагався відчинити двері водія. Від зіткнення двері водія були деформовані та не відкривались, після чого він підійшов до автомобіля позаду, допоміг вибратись з автомобіля жінці. Вказує, що після ДТП приїхали працівники поліції, в ході спілкування з ними він пояснив, що є власником вказаного автомобіля та вранці приблизно о 10:00 год. (за 7 год. до ДТП) він вживав спиртні напої, а саме вино в кількості приблизно 100 грам. Після отримання результатів «Драгера» у виді 1.16 %, у ході складання складання протоколу про адміністративне правопорушення, він знову пояснив поліцейським, що за кермом транспортного засобу була жінка, з якою він познайомився.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив суперечливі висновки про перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля Фольксваген НОМЕР_1 , оскільки ОСОБА_1 як під час спілкування з поліцейськими на місці ДТП, у суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду надавав чіткі та послідовні пояснення про те, що за кермом автомобіля перебувала його знайома.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень наданих у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції були викликана в якості свідка ОСОБА_9 .

Допитана у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що 20 червня 2022 року перебувала в компанії своїх знайомих, де познайомилась з ОСОБА_1 , який пив вино. Приблизно о 16-30 годині вони зібрались поїхати за продуктами харчування та вона попросила дозволу у ОСОБА_1 сісти за кермо його транспортного засобу ФОЛЬЦВАГЕН, державний номер НОМЕР_1 темного кольору. Коли вона їхала по вул. Лірницькій в м. Дніпро, здійснила наїзд на камінь та не впоралась з керуванням, через що допустила зіткнення з парканом будинку №60 по вул. Лірницькій в м. Дніпро. В результаті ДТП автомобіль та паркан отримали механічні пошкодження. На запитання суду, свідок пояснила, що в результаті дтп, водійські двері заклинило та вона не змогла самостійно вийти з автомобіля. Після чого власник автомобіля ОСОБА_1 , який весь час перебував на пасажирському сидіння ззаду, вийшов з автомобіля та спробував відчинити їй двері. Коли в ньому не вийшло відчинити двері, він обійшов автомобіль з іншого боку та допоміг їй вийти через пасажирське сидіння. Після зіткнення чекали поліцію, але через те, що їй стало зле, вона покинула місце ДТП. Зазначає, що до суду першої інстанції не з`явилась оскільки знаходилась за кордоном у зв`язку з агресією РФ.

Під час апеляційного розгляду, було переглянуто відеозапис з бодікамери працівників поліції, відповідно до якого, встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20 червня 2022 року о 16-30 годині. На вказаному відеозаписі відображено як працівники поліції спілкуються з потерпілою, оглядають автомобіль ФОЛЬЦВАГЕН, державний номер НОМЕР_1 темного кольору, та пошкоджений паркан будинку АДРЕСА_2 . Працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 є власником вказаного транспортного засобу. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, на що останній погодився добровільно. Результат огляду склав 1,16% проміле. ОСОБА_1 виказав незгоду з результатом огляду, просив пройти огляд у медичному закладі. З відеозапису також вбачається, що разом з ОСОБА_1 перебуває жінка, яка стоїть осторонь та помітно нервує.

Крім того, на вказаному відеозаписі відображено, як працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, який ОСОБА_1 підписує та не заперечує факту дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки був не згоден з підставами його складання.

Також, під час апеляційного перегляду було оглянуто відеозапис з камер відеоспостереження за місцем проживання потерпілої ОСОБА_3 , відповідно до якого, 20 червня 2022 року о 16-35 годині, по вулиці рухається автомобіль Фольцваген, який скоює зіткнення з огорожею. Деякий час з автомобіля ніхто не виходить. Потім з пасажирського сидіння розташованого позаду автомобіля виходить ОСОБА_1 , який обходить автомобіль позаду, та підходить до передньої правої двері автомобіля. Відчиняє двері та з кимось спілкується.

Таким чином, дослідженими під час апеляційного розгляду наданими матеріалами встановити факт того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та скоїв дорожньо-транспортну пригоду не представляється можливим, було доведено лише те, що ОСОБА_1 безумовно є власником транспортного засобу.

Апеляційний суд приходить до висновку, що відображені на досліджених відеофайлах фактичні обставини та зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації мають суперечності стосовно того, хто перебував за кермом автомобіля, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення від 20.06.2022 року серії ААД №246871 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не є належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як зазначено у п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п. 1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Суб`єктом правопорушення за вищевказаною нормою є водій транспортного засобу.

Однак, за результатами судового розгляду суд апеляційної інстанції дійшов до переконання про відсутність належних і достатніх доказів для висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем за встановлених судом першої інстанції обставин.

Тому висновки місцевого суду про керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на належних доказах. Не є належними доказами у даному випадку пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , на які посилався суд першої інстанції в своєму рішенні, оскільки вказані свідки є працівниками поліції, є зацікавленими особами, та їх твердження не мають об`єктивного підтвердження. Крім того, вказані покази не доводять факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Разом з тим, судом першої інстанції у постанові не наведено жодних переконливих аргументів, за яких він не врахував показання допитаних у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника Дорошкевич О.Л., та чим спростовується їх версія щодо обставин події.

Відповідно до положень ст. 1 та ч. 1 ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом, а відтак повинен був пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Дорошкевич О.Л. підлягає задоволенню, а постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2022 року підлягає скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дорошкевич Ольги Леонідівни в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_1 , в частині визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2022 року в частині закриття провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко