ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/147/22 Головуючий в 1 інст. Бредіхін Ю.Ю.
Провадження № 33/807/660/22 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного судового розгляду.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано судове рішення або копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Таким чином, підставою для поновлення строку є поважні причини його пропуску, якими є лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Своє клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він дізнався про існування постанови лише 01.07.2022 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Проте такі доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказують на поважність причини пропуску цього строку та не дають підстав для його поновлення.

Так, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та отримав копію постанови 01.07.2022 року (а.с.19), що свідчить його розписка в справі.

Але, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав поштою лише 02.11.2022 року, тобто через чотири місяці після ознайомлення із матеріалами справи та отримання копії постанови.

Клопотання про поновлення строку не містить обґрунтування причини пропуску строку, що унеможливило ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу протягом чотирьох місяців, починаючи з 01.07.2022 року.

Розглядаючи питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Так, Європейського суду з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі «Пономарьов проти України» з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).

Відповідно до вказаного, постанова судді районного суду набрала законної сили і підлягає виконанню.

Таким чином, намагання ОСОБА_1 поновити строки на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, за підстав наведених у клопотанні після набрання законної сили суперечить принципу остаточності судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2022 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/147/22