Справа № 199/7720/22
ПОСТАНОВА

іменем України

01.11.2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, не працюючого, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.09.2022 року приблизно о 18 годині 28 хвилин керуючи автомобілем «Фольксваген» № НОМЕР_1 в районі е/о №20г по пр. Слобожанському у м.Дніпро, своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху та безпечного об`їзду перешкоди, змінив напрямок руху ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечно, в результаті чого втратив керування над транспортним засобом та в некерованому русі виїхав за межі смуги для руху, де скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді бетонного бордюру.

ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 12.3 ПДР України. Під час ДТП транспортний засіб отримав механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Постраждалих осіб не має.

ОСОБА_1 до суду не зявився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 враховую те, що останній був належним чином повідомлений шляхом направлення поштового та смс- повідомлення у судові засідання на 26.10.2022 року та 01.11.2022 року, на які ОСОБА_1 у зазначений час та місце до суду не з`явився.

Вважаю, що ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений на 26.10.2022 року та 01.11.2022 року, оскільки письмові виклики без виконання на адресу суду за будь-яких підстав повернуті не були.

Крім того до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.

Суд вважає, такі дії ОСОБА_1 , як усталену практику щодо штучного затягування часу та створення умов для спливу часу для притягнення до адміністративної відповідальності, а також намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, вказані дії ОСОБА_1 , як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_1 не бажає з`являтись у судові засідання, що слід вважати ухиленням від явки до суду та намагання уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, враховуючи розумні строки розгляду, а також те, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП його участь при розгляді справи не є обов`язковою, вважаю за можливе на підставі ч.1 ст.268 КУпАП розглядати справу у його відсутність.

Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Окрім того, суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Слід також відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їх судового провадження.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконував процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч.1 ст.268 КУпАП.

ОСОБА_1 згідно своїх письмових пояснень свою провину не визнав на зазначив, що 16.09.2022 року приблизно о 18 годині 28 хвилин він керував автомобілем «Фольксваген» № НОМЕР_1 та рухався по пр. Слобожанському у напрямку центру міста у лівій смузі для руху зі швидкість близько 70 км/год. Попереду нього, у лівій смузі для руху, з меншою швидкістю рухався автомобіль «ВАЗ», в результаті чого він зайняв праву смугу для випередження автомобіля «ВАЗ», а після чого знову перестроївся у ліву смугу. В цей момент він побачив, що попереду нього у правій смузі рухався автомобіль, який на відстані 15-20 метрів від нього почав перестроюватись у ліву смугу для руху, в результаті чого він застосував екстрене гальмування та змінив напрямок свого руху і його автомобіль у некерованому стані здійснив наїзд на бордюр.

Не зважаючи на не визнання вини ОСОБА_1 , його вина доведена повністю та підтверджується наступними доказами:

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , що він 16.09.2022 року близько 08-30 години він керував автомобілем «ВАЗ» та рухався по пр. Слобожанському у напрямку центру міста у лівій смузі для руху зі швидкість близько 50 км/год. Так під час руху він бачив, що попереду нього, на відстані 30 метрів у правій смузі, рухались два автобуси для руху. Після чого він у дзеркало заднього виду побачив, що позаду нього на великій швидкості наближається автомобіль «Фольксваген», який перестроївся у праву смугу та випередив його, а після чого знову перестроївся у ліву смугу. В цей час один з автобусів, який рухався попереду, почав перестроюватись у ліву смугу, в результаті чого водій автомобіля «Фольксваген» застосував екстрене гальмування та змінив напрямок свого руху і його автомобіль у некерованому стані здійснив наїзд на бордюр;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , що він 16.09.2022 року близько 08-30 години він керував автобусом «І-van» № НОМЕР_2 та рухався по пр. Слобожанському у напрямку центру міста у правій смузі для руху зі швидкість близько 30 км/год. Під час руху він вирішив випередити автобус, який рухався попереду нього та переконавшись у безпеці змінив напрямок свого руху та перестроївся, після чого продовжив свій рух. Згодом на зупинці громадського транспорту до нього звернувся невідомий чоловік, який вказав, що він скоїв аварійну ситуацію іншому водію. Зазначає, що нікому аварійної ситуації він не скроював, вимог ПДР України не порушував;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 352922 від 26.09.2022 року, де вказані обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- схемою місця ДТП від 16.09.20222 року, де зафіксований механізм скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;

- відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, де зафіксований механізм скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що дозволяє суду, визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Характер та локалізація отриманих транспортними засобами пошкоджень свідчить про настання дорожньо-транспортної пригоди саме з вини водія ОСОБА_1 та не дотримання ним вимог п. 10.1, 12.3 ПДР України.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Вимога даного пункту Правил дорожнього руху встановлює повну відповідальність водіїв за забезпечення безпеки дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням або зміною напрямку руху. Перед початком руху водій зобов`язаний пам`ятати, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують Правила дорожнього руху.

Вимогами ПДР України не регламентовано конкретні дії водіїв по забезпеченню безпеки. Що стосується вимог п.10.1 ПДР України, то вони зобов`язують водіїв перед початком руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Методи, за якими водії повинні «переконатись», Правилами не регламентовано, оскільки для конкретних дорожніх умов вони різноманітні.;

З огляду на те, що за цільовою спрямованістю вимог п.10.1 ПДР України водії відповідають за безпеку, та не створення перешкоди або небезпеки для інших учасників руху.

До пояснень правопорушника ОСОБА_1 суд відноситься критично, оскільки ці пояснення спростовуються об`єктивними доказами: письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , схемою місця ДТП та відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, оцінку котрим суд дав, а не визнання останнім своєї провини спосіб його захисту.

Вищенаведені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять той факт, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху, для виконання яких останній не мав будь-яких об`єктивних перешкод, і таке порушення знаходиться в причиннонаслідковому зв`язку з виникненням події ДТП.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винен в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, ушкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна.

Призначаючи вид покарання, враховую характер і міру громадської небезпеки скоєного, особу правопорушника, те, що ОСОБА_1 свою провину не визнав, у скоєному не розкаявся, в матеріалах справи відсутні відомості або заяви, щодо призначення особі покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, відсутні відомості про те, що він у минулому притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за аналогічні правопорушення, вважаю за можливе обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 496 гривень 20 копійок судового збору.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов