П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 752/282/22

Провадження: № 33/824/1654/2022

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О., за участі:

ОСОБА_1 та його адвокатів Павленка Вячеслава Вікторовича,

Асланяна Вардана Альбертовича ОСОБА_4 та його адвоката Литвишка Юрія Анатолійовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року, винесену під головуванням судді Колдіної О.О.,

щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у с т а н о в и л а :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погодившись із таким судовим рішенням, 06 червня 2022 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просив скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що його транспортний засіб знаходився на перехресті за 1.8 м до виїзду з нього, що підтверджується додатком до протоколу - схемою ДТП. Під час повільного руху транспорту по вул. Саксаганського він переїхав стоп-лінію перехрестя з вулицею Паньківською на зелене світло світлофора в напрямку площі Перемоги. Завершуючи перетинання перехрестя, він проїхав біля 15 м від стоп-лінії та не доїхав 1,8 м до межі виїзду з нього. У цей момент на його авто було скоєно наїзд автомобілем марки «FIAT» під керуванням ОСОБА_4 . Вважав, що інспектор патрульної поліції упереджено склав протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, ОСОБА_1 , оскільки вдався до припущень щодо порушення ним правил ПДР, а саме, п.п. 2.3 б, 13.1, 16.4. Також заперечував щодо відеозапису, який не було досліджено, та з яким не було ознайомлено представників захисту. Вказав, що він не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем «FIAT» шляхом застосування екстреного гальмування, оскільки це можливо привело б до зіткнення з іншими автомобілями. Крім цього, згідно вимог п. 16.8 ПДР водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Апеляційна скарга також містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, яке обґрунтоване тим, що з текстом оскаржуваної постанови він, ОСОБА_1 , ознайомився лише 27 травня 2022 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, враховую наступне.

У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Обмеження на реалізацію право на оскарження, яке може полягати у не поновленні строку скаржнику, порушить саму суть права. Фактично, без поновлення строку на подання апеляційної скарги, скаржник буде позбавлений на реалізацію важливого елемента права на справедливий суд, як право на звернення до апеляційного суду за захистом своїх прав.

З метою доступу до правосуддя, доходжу висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови районного суду пропущений скаржником з поважних причини.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

У запереченнях на апеляційну скаргу адвокат Литвишко Ю. А. в інтерсах ОСОБА_4 вказував, що наведені скаржником доводи спростовуються матеріалами справи, крім того, вважав, що ОСОБА_1 зобов`язаний був дотримуватись виконання п. 16.5 ПДР, а саме, у разі ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які завершують перехід.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокати Асланян В. А., Павленко В. В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_4 та його адвокат Литвишко Ю. А. заперечували проти апеляц3іцної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 10.12.2021 року о 16 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «CHEVROLET NIVA» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Саксаганського, 87 в м. Києві, не слідкував за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміни, не дотримався безпечного бокового інтервалу, виїхав на перехрестя, на якому був затор, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «FIAT» д.н. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, районний суд вважав, що його, ОСОБА_1 , вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій зазначено місце розташування автомобілів після настання дорожньо-транспортної пригоди, місце зіткнення, поясненнями водіїв після настання дорожньо-транспортної пригоди, а також відеозаписом з реєстратора, який був установлений на автомобілі ОСОБА_4 , на якому зафіксовано, що автомобіль «FIAT» під керуванням ОСОБА_4 розпочав виїзд на перехрестя на зелений сигнал світлофора, після того, як воно було звільнено транспортними засобами, що рухались по вул. Саксаганського, а водій автомобіля «CHEVROLET NIVA», який знаходився у третій смузі руху, раптово розпочав рух, не надавши водієві ОСОБА_4 можливості завершити проїзд перехрестя, хоча інші водії, які рухались в цьому ж напрямку, рух по вул. Саксаганського не здійснювали. Оскільки на момент розгляду справи судом минув строк накладення адміністративного стягнення, районий суд дійшов висновку про закриття провадження у справіу зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративно стягнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, та, в подальшому, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 10.12.2021 року о 17.:00 год. він, керуючи автомобілем «CHEVROLET NIVA» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Саксаганського в бік проспекту Перемоги. Рухаючись в заторі на зелений сигнал світлофора виїхав на перехрестя з вулицею Паньківською, і майже переїхав його, коли перед ним з`явився автомобіль «FIAT» д.н. НОМЕР_2 . Натиснути на гальма він, ОСОБА_1 , не встиг, швидкість руху була менше ніж 10 км/год, уникнути зіткнення не було можливості.

З письмових пояснень водія ОСОБА_4 , наданих під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, убачається, що 10.12.2021 року о 17:00 год. він рухався по вул. Паньківській на зелений сигнал світлофора і, перетинаючи перехрестя з вул. Саксаганського, отримав удар в ліву сторону керованого ним автомобіля.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

За змістом п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 1.10 перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Правила проїзду перехресть регулюються Розділом 16 ПДР України.

Відповідно до п. 16.4 ПДР України, забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів, а за змістом п. 16.5 ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявляв про те, що він діяв відповідно до вимог п. 16.8 ПДР України, оскільки в результаті щільного руху він вже перебував на перехресті, проїхав більшу його частину, і не міг завершити його проїзд вчасно.

В той же час, з наявного в матеріалах справи відеозапису, який був досліджений як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, убачається, що водій ОСОБА_1 , виїхавши на перехрестя вулиць Саксаганського та Паньківської, де для його напрямку руху був затор, допустив своїми діями невідповідність вимогам п. 16.4 ПДР України, чим спричинив створення небезпечної ситуації для руху транспортних засобів, оскільки розпочав перетинати смуги руху, по яким рухався автомобіль «FIAT» вже на червоний сигнал світлофору, в той час, як для водія «FIAT» вже горів зелений сигнал світлофору і смуга для його руху почала звільнятись.

Відповідно до пункту 16.5 ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником, або ввімкнення сигналу світлофору, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що звершують рух через перехрестя.

Оцінюючи дорожню обстановку, що склалася на перехресті вулиць Саксаганського та Паньківської, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 виїхав на перехрестя та зупинився на смузі руху тих автомобілів, які рухались праворуч з вул. Паньківської, оскільки був затор.

В цей час, автомобіль, який стояв в заторі перед автомобілем ОСОБА_1 , трохи проїхав вперед, і водій ОСОБА_1 , не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, не зважаючи на початок руху автомобілів праворуч з вул. Паньківської, розпочинає рух і здійснює зіткнення з автомобілем «FIAT» приблизно посередині перехрестя.

На відеозаписі зафіксовано, що для водія автомобіля «FIAT», який рухався праворуч (з вул. Паньківської), вже загорівся зелений сигнал світлофору, і його смуга руху почала звільнятись.

Отже, дані відеозапису вказують, що ОСОБА_1 виїхав на перехрестя та зупинився на смузі руху тих автомобілів, які рухались з вул. Паньківської, оскільки був затор, а потім розпочав рух вже на червоний сигнал світлофора.

Вказані обставини підтверджуються також витребуваною судом апеляційної інстанції циклограмою роботи світлофора.

Хибно розуміючи положення п. 16.8 ПДР України, будучи не уважним до зміни дорожньої обстановки, ОСОБА_1 створив аварійну ситуацію, яка призвела до пошкодження транспортних засобів. При цьому, посилання скаржника на те, що він проїхав більшу часину частину перехрестя, не спростовують той факт, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_1 не мав переваги в русі, а у ОСОБА_4 не виникало обов`язку дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, за відсутності таких на момент проїзду ним перехрестя, оскільки автомобіль ОСОБА_1 стояв в заторі перед смугою руху, по якій рухався ОСОБА_4 , і в зоні, яка унеможливлювала його виявлення для надання переваги.

Більше того, відповідно до п. 1.4 ПДР України, ОСОБА_4 мав право розраховувати на те, що всі учасники руху, в тому числі, і водій ОСОБА_1 , дотримуються вимог ПДР України.

Зважаючи на вказані положення ПДР, наявні в матеріалах справи письмові докази, а також відеозапис, на якому чітко зафіксований рух та момент зіткнення транспортних засобів, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи скаржника про те, що ДТП виникла саме з вини іншого учасника, водія ОСОБА_4 .

Також, не приймаються до уваги посилання скаржника щодо упередженості працівника поліції при складенні протоколу з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції Шепельо Л. Т. про скасування постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (проїзд перехрестя з порушенням ПДР).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 передано до Ірпінського міського суду Київської області.

Згідно листа Ірпінського міського суду Київської області від 26.09.2022 року матеріали справи № 752/30948/21 за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського міського суду Київської області не надходили.

За відсутності належних та допустимих доказів на спростування факту порушення ОСОБА_1 правил проїзду перехрестя, а саме, п. 16.4 ПДР, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що дії водія ОСОБА_1 не перебували у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, що мала місце 10.12.2021 року.

Також, слід відмітити, що протокол про адміністративне правопорушення від 10.12.2021 року складений у відповідності до вимог закону. ОСОБА_1 , підписуючи вказаний протокол, погодився з його змістом та засвідчив, що повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення буде проходити в Голосіївському районному суді м. Києва за викликом, йому роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 було підписано схему ДТП, яка мала місце 10.12.2021 року. Жодних заперечень щодо змісту протоколу, правильності його складення, а також правильності складення схеми ДТП ОСОБА_1 , підписуючи вказані документи, не висловив.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного судового рішення та спростовували його висновки, ні ОСОБА_1 , ні його адвокатами під час апеляційного розгляду справи наведено не було.

Підсумовуючи викладене, вважаю, що доводи скаржника не спростовують наявні в матеріалах справи докази та встановлені обставини, а тому, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124КУпАП, є правильним.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

Суд першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно розглянув справу, належним чином дослідив наявні в матеріалах справи докази як кожний окремо, так у їх сукупності, та як наслідок, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

З огляду на викладене, не вбачаю підстав для скасування постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Невідома