Справа № 447/1877/21 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 33/811/208/22 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 183-1 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 липня 2021,

встановив:

Постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 липня 2021 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого в ТЗВО «ЕКО ТРАНСБУТ», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт строком 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він несплачував щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , що призвело до винекнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 25.05.2021. Заборгованість становить 75875 тисяч (сімдесять пять вісімсот сімдесят пять тисяч) грн. 00 коп. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

На постанову судді Базилевич Віталій Семенович подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївської районного суду Львівської області від 14.07.2021 р; скасувати постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.07.2021 р. провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченої ч.1 ст.183-1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 липня 2021 року, апелянт мотивує тим, що розгляд справи відбувся у його відсутності, а про згадане рішення дізнався лише 10.02.2022.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою, а відтак такою що підлягає скасуванню. Стверджує що протокол стосовно нього складений з порушеннями Інструкції, так як такий складався за його відсутності, ним не підписаний, його пояснення відсутні, а також відсутні відомості про вручення йому копії протоколу, крім того, працівниками поліції не роз`яснено йому права передбачені ст.268 КУпАП. Покликається на те, що суд першої інстанції, в порушення норм ст. 268 КУпАП справу розглянув у його відсутності.

У судове засідання апеляційного суду 16.05.2022 та 13.06.2022 ОСОБА_1 та його захисник прибули та підтримали доводи апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду 11.07.2022 ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що особа подавши апеляційну скаргу до суду та отримавши доступ до правосуддя, документи про поважність причини неявки не подав, тому суд вирішив розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол, не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Також апеляційним судом у судове засідання, що було призначене 13.06.2022 викликався головний державний виконавець Новороздільського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів) Яримович С.Б. для надання пояснень, однак на адресу суду 20.05.2022 року (вх. №8632) надійшло повідомлення, що останній прибути у засідання не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.12.2021 по 11.11.2024 року.

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний період якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 25.05.2021 року та згідно якого заборгованість становить 75875, 10 грн., що передбачено частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та статтями 71,77 Закону України «Про виконавче провадження». Також встановлено, що ОСОБА_1 не подавав у бухгалтерію ТзОВ «ЕКО ТРАНСБУД» заяву про стягнення з нього 25 % посадового окладу на сплату аліментів. Підтверджень про те, що він сплачував аліменти на утримання дитини у добровільному порядку не надав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, зокрема даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення № 2 від 25.05.2021; судовому наказі про стягнення аліментів від 05.03.2018 у справі 447/97/18; розрахунку заборгованості по аліментах станом на 25.05.2021 року, що становить 75 875,1 грн.

Доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що жодних повідомлень про час та місце розгляду справи вона не отримувала, в наслідок чого її було позбавлено права на захист, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що за її номером телефону було направлено SMS-повідомлення про виклик до суду (а.с. 17).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Щодо посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП нічим не підтверджені, та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга також не містить і інших правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Поновити строк на апеляційне оскарження Миколаївського районного суду Львівської області від 14 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 липня 2021 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ч.1 ст. 183 1 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА