ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/191/22 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю захисника Небесного О.Г. адвоката Фельського С.Л., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Фельського С.Л. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, якого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді одного року позбавлення права керування транспортними засобами, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 06 грудня 2021 року приблизно о 12.10 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Б. Завади біля будинку № 20 у м. Запоріжжя, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Audі Q3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого продовжив рух, переставив машину та після її паркування залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Фельський С.Л. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що у постанові суду некоректно викладені свідчення свідка ОСОБА_2 , які підтверджують пояснення ОСОБА_1 , що останній не зрозумів, що пошкодив інший автомобіль. Вказує, що оскільки ОСОБА_1 не був обізнаний про вчинення ДТП у нього не було умислу на залишення місця пригоди, а залишення свого автомобілю біля пошкодженого транспортного засобу вказує на відсутність умислу приховувати наслідки ДТП. Крім того, зазначає, що судом фактично встановлено, що ОСОБА_1 перемістив автомобіль, а тому відповідальність за відповідне правопорушення передбачена ст. 125 КУпАП, а не ст. 122-4 КУпАП.

Посилаючись на практику ЄСПЛ наголошує, що суд послався на матеріали справ щодо притягнення Небесного ОГ до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП, але оскільки відповідні постанови не долучались учасниками процесу до матеріалів справи, такі докази є недопустимими.

Просить постанову суду скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Фельського С.Л., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно п. 2.10 а Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Адміністративна відповідальності настає в разі залишення місця дорожньо-транспортної пригоди її учасниками.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення передбачає прямий умисел.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 051724 від 06.12.2021 зі змісту якого слідує, що 06 грудня 2021 року приблизно о 12.10 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Б. Завади біля будинку № 20 у м. Запоріжжя, здійснив наїзд на припаркований автомобіль Audі Q3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого продовжив рух, переставив машину та після її паркування залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи питання щодо наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що обставини правопорушення підтверджуються наявними у даній справі доказами, зокрема схемою ДТП, письмовими показами свідка, показами свідка ОСОБА_2 .

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи автора апеляції щодо відсутності у ОСОБА_1 умислу залишати місце пригоди спростовуються показами свідка ОСОБА_2 , яка в суді першої інстанції пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_2 . ЇЇ квартира розташована в іншому під?їзді, ніж мешкає ОСОБА_1 06.12.2021 року вона разом із іншими особами приблизно о 12.00 годині перебувала біля під?їзду. В цей час у двір заїхав на автомобілі ОСОБА_1 , а коли він розвертався, то свідок почула тріск та побачила, що автомобіль під керування ОСОБА_1 вдарив інший припаркований автомобіль. Після цього він зупинився, відчинив двері, але не виходив, а коли вийшов, то мав явні ознаки сильного алкогольного сп?яніння, адже ледь тримався на ногах. При цьому ОСОБА_1 вказав свідку та іншим очевидцям, що тепер вони можуть викликати поліцію та ходив навкруги автомобілю. Свідок та інші особи казали ОСОБА_1 , що він вдарив іншу машину, але йому було байдуже, адже він був дуже п?яний. Тоді свідок пішла до домофону та повідомила власниці автомобілю Ауді, що її автомобіль вдарили, а в цей час ОСОБА_1 пішов додому, а свідок викликала поліцію.

При цьому, клопотання сторони захисту щодо повторного допиту свідка ОСОБА_2 було задоволено апеляційним судом, проте ініціатор клопотання в подальшому відмовився від повторного допиту даного свідка.

Що стосується посилань апелянта стосовно того, що покази свідка некоректно викладні, то слід зазначити, що пояснення надані свідком ОСОБА_2 в суді першої інстанції, яка була попереджена про кримінальну відповідальність, є аналогічними з її письмовими поясненнями надані після події та узгоджуються із письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , а тому об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених свідчень, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Твердження, що судом фактично встановлено, що ОСОБА_1 перемістив автомобіль, а тому настає відповідальність за ст. 125 КУпАП безпідставні, оскільки відповідальність за ст. 125 КУпАП настає за інші порушення ПДР, в той час як матеріалами справи доведено вину ОСОБА_1 щодо залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, а тому їх слід визнати недопустимими доказами неспроможні, оскільки суд не посилався на вказані постанови як на доказ винуватості ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.

Отже, перевіривши доводи апелянта в частині відсутності доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.

При розгляді справи місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, надав правову оцінку наявним в матеріалах справи і дослідженим у судовому засіданні доказам у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у межах санкції статті, яке не оспорюється апелянтом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі, відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм КУпАП, які б призвели або могли призвестидо неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Фельського С.Л. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник