Номер провадження: 33/813/521/22
Номер справи місцевого суду: 512/299/20
Головуючий у першій інстанції Бростовська Н.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 512/299/20

Номер провадження: 33/813/521/22

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання - Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Савранського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 20 400 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 420 грн. 40 коп..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 14.05.2020 р. о 17 год. 25 хв. в смт. Саврань по вул. Бочковича, 4, Одеської області, ОСОБА_1 повторно керував автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд ОСОБА_1 проводився з його згоди за допомогою приладу «Drager» АRLJ №0178, тест №120, результат тесту - 3,56%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії БД №398898 від 14.05.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною у зв`язку з тим, що судом першої інстанції не було завчасно сповіщено апелянта про дату, час та місце розгляду справи, що унеможливило реалізацію останнім його прав щодо участі у розгляді справи у місцевому суді. Крім того, вказує на те, що оскільки 07.05.2020 року постановою Савранського районного суду Одеської області провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито, то і його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено не було. Також зазначає про низку порушень процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, які як на думку апелянта були допущені під час огляду останнього на стан сп`яніння.

Посилаючись на такі доводи ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №398898 від 14.05.2020 року (а. с. 1), результатом тестування на алкоголь - 3,56% (а. с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а. с. 4, 5), а також DVD-диском із записом вчинення вказаного правопорушення від 14.05.2020 р. (а. с. 6).

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також повторну протягом року передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за повторну протягом року відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція) - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно до дослідженого апеляційним судом відеозапису, який перебуває в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 погодився на проходження медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» АRLJ №0178, тест №120, результат тесту - 3,56 проміле.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння спростовуються відомостями вищевказаного відеозапису, а отже є безпідставними.

Крім того, судом встановлено, що 07.05.2020 року постановою Савранського районного суду Одеської області було встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а отже з нереабілітуючих підстав.

Враховуючи викладене у попередньому абзаці даної постанови, доводи апеляційної скарги про те, що постановою Савранського районного суду Одеської області від 07.05.2020 року його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлено не було є такими, які спростовуються змістом вказаної постанови, а тому є також безпідставними.

Так, апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що саме судом першої інстанції його не було належним чином сповіщено про дату, час та місце судового розгляду. Саме за вказаних обставин апелянту було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, допущено апеляційний перегляд постанови суду першої інстанції. Разом з тим, з наявних матеріалів справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення, а отже підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказані висновки суду першої інстанції. ОСОБА_1 не був позбавлений можливості захищати свої права та інтереси в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд погоджується з доводом апеляційної скарги, що апелянта не було належним чином сповіщено про дату, час та місце судового розгляду суду першої інстанції. Проте, зазначене не є безумовною підставою для закриття провадження по справі, оскільки не впливає на обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Дотримання правил, які конкретизовано процесуальним законом щодо апеляційного оскарження рішення місцевого загального суду, не повинно мати зайвий формалізм, а саме спровокувати ситуації умисного ухилення від адміністративної відповідальності за скоєння беззаперечного адміністративного правопорушення.

Таким чином, вищевказані доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Отже, апеляційна скарга є безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Савранського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А. П. Заїкін