Справа № 495/7091/22
№ провадження 3/495/3538/2022
ПОСТАНоВА
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 жовтня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.
за участю секретаря Мельник Ю.В.
особисто особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_1 адвоката Клименко С.Ю.
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області матеріали, що надійшли від відділу Прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в/ч НОМЕР_1 ,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Старокозаче Білгород Дністровського району Одеської області, громадянина України, військовослужбовця НОМЕР_2 прикордонного загону, ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ІПС 2 категорії водій», який проживає за адресою: АДРЕСА_1
за ч.2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

14.09.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду в Одеській області надійшли матеріали від ІНФОРМАЦІЯ_4 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-18 КУпАП.

Як зазначено у протоколі від 31 серпня 2022 року, 30.08.2022 року гр. України ОСОБА_1 , виконуючи наказ на охорону державного кордону старшим прикордонного наряду «Прикордонний патруль» на автодорозі між н.п. Одеса-Рені, поблизу населеного пункту Удобне, неякісно виконував наказ на охорону Державного кордону, що призвело до незаконного перетину державного кордону гр. України ОСОБА_2 на транспортному засобі І-чом, державний номер НОМЕР_3 24 серпня 2022 року.

Своїми діями порушив вимоги п.9 глави 5 розділу ІІ Наказу МВС № 1261 «Про затвердження інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ», відповідальність за це передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився, просив суд провадження у справі закрити, свої обов`язки виконував належним чином, ніяких порушень не допускав.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Клименко С.Ю. заперечував проти вказаного правопорушення, зазначаючи, що в діях особи яка притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-18 ч. 2 КУпП та просив закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 .

Крім того, від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до яких зазначив, що особа не порушувала правила несення прикордонної служби.

Диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

У протоколі вказано про порушення ОСОБА_1 положень розділу II пункту 5 підпункт 9 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно вказаної Інструкції під час несення служби патруль зобов`язаний:

Під час несення служби патруль зобов`язаний: нести службу відповідно до отриманого наказу, послідовно переміщуючись від одного місця несення служби до іншого; вести спостереження за місцевістю, районами провадження робіт, здійснювати перевірку державного кордону, стану прикордонних знаків, покажчиків та інших інженерних споруд; оглядати берегову смугу, перевіряти порядок обліку та утримання на причалах плавзасобів, їх плавання в територіальному морі, водах прикордонних річок, озер, інших водойм, вести спостереження за водною поверхнею; здійснювати огляд транспортних засобів, будівель та інших місць можливого укриття правопорушників; перевіряти документи на право перебування у прикордонній смузі й контрольованому прикордонному районі у громадян України, іноземців та осіб без громадянства; проводити опитування осіб, працівників у районах провадження робіт та обслуговуючий персонал транспортних засобів з метою отримання (уточнення) інформації про можливу протиправну діяльність у районі патрулювання; підтримувати взаємодію з дільничними інспекторами прикордонної служби, постами технічного спостереження, іншими прикордонними нарядами, у тому числі в пункті пропуску (пункті контролю, контрольному пункті в`їзду - виїзду); здійснювати пошук та вживати заходів щодо затримання правопорушників законодавства з прикордонних питань, документування та збереження ознак правопорушення;забезпечити охорону та супроводження (конвоювання) затриманих до підрозділу охорони кордону;дотримуватись заходів маскування.
У протоколі не зазначено суті адміністративного правопорушення, у чому саме полягало порушення особою правил несення прикордонної служби.

Вказівка на неякісне виконування наказу про охорону державного кордону не є належною ознакою об`єктивної сторони правопорушення.
В матеріалах справи не міститься обов`язкових ознак суті порушення, не вказано місця проведення огляду де здійснювався перетин державного кордону, не додано висновок щодо проведення службового розслідування за фактом перетину державного кордону, не зазначено які саме дії не вчини ОСОБА_1 , що призвели до перетину державного кордону на ділянці яка йому до контролюванню не належить.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення ОСОБА_1 підпункту 9 пункту 5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України.

Твердження прикордонної служби України, щодо неякісного виконування наказу про охорону державного кордону з боку ОСОБА_1 не підтверджується жодним доказом наявним в матеріалах адміністративної справи.

Є абсолютно не зрозумілим, яким чином працівники прикордонної служби України зробили висновок щодо порушення вимог зазначених у підпункті 9 пункту 4 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).
Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необгрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

Крім того, в порушення вимог статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі.

Також, відсутні будь-які свідки та поняті, які можуть підтвердити факт порушення вимог Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України з боку ОСОБА_1 ; не долучено жодних відеозаписів з нагрудних камер відеофіксації та з території контролю на транзитній дорозі (Рені-Одеса).

В матеріалах справи наявний лише рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора ОСОБА_4 , що не являються доказами в даній справі.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника прикордонної служби України самі по собі без підтвердження іншими доказами не є доказами на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
У зв`язку з чим, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини вдіях ОСОБА_1 відтак згідно статті 62 Конституції України суд першоїінстанції такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається доадміністративної відповідальності.
Вислухавши ОСОБА_1 , представника особи, відносно якої складено протокол адвоката Клименко С.Ю., дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так відповідно до санкції ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, -
тягне за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
Об`єктом правопорушення є порядок несення прикордонної служби.

Об`єктивна сторона передбачає дію або бездіяльність у вигляді порушення правил несення прикордонної служби.

Порушеннями правил несення прикордонної служби можуть бути визнані; а) вчинення дій, що прямо забороняються військовослужбовцю, який перебуває в прикордонному наряді (відхилення від маршруту чи залишення місця несення служби, якщо це не пов`язано з надзвичайними обставинами, вживання алкогольних напоїв, сон на посту, розкладання багаття чи демаскування себе іншим способом, безпідставне застосування зброї, самостійне відключення сигналізаційних комплексів чи окремих їх ділянок, а також їх інформаційних табло або радіолокаційних станцій, відволікання від несення служби, давання згоди на перетинання державного кордону сторонніми особами тощо); б) невиконання або неналежне виконання дій, що забезпечують охорону державного кордону (неуважний огляд місцевості, невжиття заходів до затримання порушників державного кордону або залишення без належної охорони затриманих осіб, недотримання правил застосування зброї або правил маскування тощо).

Суб`єктом правопорушення є військовослужбовець, який входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Таким нарядом визнається група озброєних прикордонників, що виконують наказ по охороні державного кордону України.

Початок і кінець перебування в складі такого наряду визначається моментом отримання наказу на охорону державного кордону і доповіддю про повернення з наряду.

Суд вважає, що вищевказана справа підлягає закриттю за відсутності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу інкримінованого правопорушення, оскільки, матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 неякісно виконував наказ на охорону державного кордону, у чому саме полягало порушення особою правил несення прикордонної служби.
Суд погоджується з ствердженнями представника ОСОБА_1 адвоката Клименко С.Ю., викладеними в письмових поясненнях та наданих в судовому засіданні стосовно того, щов матеріалах справи не міститься обов`язкових ознак суті порушення, не вказано місця проведення огляду де здійснювався перетин державного кордону, не додано висновок щодо проведення службового розслідування за фактом перетину державного кордону, не зазначено які саме дії не вчинив ОСОБА_1 , що призвели до перетину державного кордону на ділянці.

В матеріалах справи в якості доказу, наявний лише рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора ОСОБА_4 , жодних інших доказів до суду не надано.

З урахуванням наведеного, провина у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП є недоведеною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення.

Так за ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-18 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-18 ч. 2, 221, 268, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд-
УХВАЛИВ :

Провадження у справі № 495/7091/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу інкримінованого правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.
Повний текст постанови складений 28 жовтня 2022 року.
Суддя: