Справа № 489/8628/21
Провадження № 3/489/411/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

14 червня 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, згідно з протоколом проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №301999 від 13.12.2021 ОСОБА_1 інкримінується, що 12.12.2021 о 20.49 год., в м. Миколаєві проспект Миру, 18, водій транспортного засобу «BMW520i", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , в порушення пунктів 2.3 "б", 13.3 Правил дорожнього руху України, під час об`їзду транспортного засобу марки "MAZDA3" державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлявся.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №301999 від 13.12.2021; копію протоколу серії ААБ №297970 від 13.12.2021, схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ), суддя приходить до таких висновків.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 «б» Правил дорожнього руху України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.13.3 Правил дорожнього руху України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до статей 254, 256 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення посадовою особою, яка склала протокол, надані письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 , із змісту яких вбачається, що 12.12.2021 о 20.49 годин на проспекті Миру він рухався на автомобілі марки «Мазда 3», н.з. НОМЕР_2 , з яким здійснив зіткнення автомобіль марки «БМВ» темного кольору з номерним знаком європейської реєстрації НОМЕР_1 , який після зіткнення залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Також до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3 , відповідно до яких останній зазначив про те, що водій автомобіля «БМВ» спочатку визнав свою винуватість та дозволив сфотографувати свій транспортний засіб, але потім заперечив свою винуватість. Проте у вказаних поясненнях відсутні відомості про те, що за кермом водія «БМВ» перебував саме ОСОБА_1 , який і вчинив вказану дорожньо-транспортну пригоду.

В свою чергу, з письмових пояснень ОСОБА_1 , які той надав при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, останній категорично заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, зазначивши про те, що у вказані у протоколі дату та час він не рухався в місці дорожньо-транспортної пригоди та не вчиняв зіткнення з іншим транспортним засобом. Вказані пояснення ОСОБА_1 не спростовані жодними фактичними даними, зокрема письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, ні в письмових поясненнях потерпілого, ні на наданих ним фотозображеннях не зазначено про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Також на вказаних фотозображеннях не зазначений номерний знак транспортного засобу, який на них зафіксований, що дозволяло б ідентифікувати вказаний автомобіль та встановити його належність та факт перебування саме у ОСОБА_1 .

Крім того, в матеріалах справи відсутній відповідний протокол огляду автомобіля, яким, на думку посадової особи, яка склала протокол, керував ОСОБА_1 та скоїв вказану дорожньо-транспортну пригоду, на якому були б зафіксовані відповідні пошкодження, які б підтверджували факт його причетності до розглядуваної дорожньо-транспортної пригоди.

Також наявні суперечності щодо номерного знаку транспортного засобу, який, на думку потерпілого ОСОБА_2 та посадової особи, яка склала протокол, вчинив зіткнення з автомобілем «Мазда», з автомобілем, яким керував ОСОБА_1 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях потерпілого зазначено, що автомобіль «БМВ» мав номерний знак НОМЕР_3 -6. Натомість з письмових пояснень ОСОБА_1 , які були відібрані поліцейським, слідує, що він керував автомобілем «БМВ» н.з. НОМЕР_4 .

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніву у суду.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки має виправлення тексту первинного змісту в частині зазначення дати та часу його складення, які не завірені у встановленому законом порядку, що викликає сумнів в достовірності викладених у ньому даних.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що під час розгляду справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст. 124 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Гриненко