ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1105/22 Головуючий суддя І інстанції Яковлева В. М.
Провадження № 33/818/1311/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

14 листопада 2022 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Донець А.А.на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнановинним у скоєнніадміністративногоправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк рік.

Також з ОСОБА_1 стягнутосудовийзбір в розмірі 496,20 грн.

Постановою встановлено, що18.01. 2022 о 22 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Весела, поблизу буд. 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу газоаналізатор Dager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, яким встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погодившись з цим рішенням захисник ОСОБА_1 - адвокат Донець А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2022 року, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважаєрішення незаконним та таким, що прийняте без урахування фактичних обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з порушенням принципу повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи і принципу справедливого судового розгляду

Свої вимоги обґрунтовує тим, що наявними у справі про адміністративне правопорушення матеріалами не підтверджуються як обставини, за яких ОСОБА_2 керує транспортним засобом, тобто є водієм, так і взагалі факт зупинення транспортного засобу, яким керує ОСОБА_1 . Вказує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна. Зазначає, що в момент приїзду екіпажу патрульної поліції на місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, транспортний засіб, у середині якого перебував ОСОБА_2 - не рухався. Вважає, що матеріали справи не містять доказів того, чи був увімкнений двигун у зазначеному транспортному засобі. Вказує, що суд першої інстанції, аналізуючи наявні матеріали у справі, досліджував лише відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Разом з тим, у разі повного і об`єктивного дослідження обставин справи і доказів, а саме відеозапису з бодікамери, на його думку, суд мав звернути увагу на те, що свідок по справі - охоронець ОСОБА_3 зазначав, що він не бачив як ОСОБА_1 їхав на транспортному засобі ГАЗ 3302, а лише вказав, що ОСОБА_1 перебував за кермом вказаного транспортного засобу, коли цей автомобіль стояв на місці. Також посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №114671 не міститься жодної вказівки стосовно причини зупинення транспортного засобу. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, які стали підставою для зупинення транспортного засобу. Отже вважає, що порушення процедури зупинення транспортного засобу свідчить також і про незаконність подальших процесуальних дій, за наслідками яких ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також захисник звертає увагу на процесуальні порушення, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №114671. ОСОБА_1 не було ознайомлено з його правами і обов`язками. Крім того посилається на процесуальні порушення, здійсненні під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що свідок ОСОБА_3 є упередженою особою та не міг бути залучений як свідок при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2022 року, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження постанови закінчується 08.10.22, який припадає на вихідний день. Першим робочим днем після 08.10.22 є 10.10.22. Однак, у зв`язку з тим, що 10.10.22 вся територія України знаходилась під загрозою ракетного обстрілу, а в деяких регіонах було відсутнє електропостачання, апелянт не мав можливості подати апеляційну скаргу, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Донець А.А.

В судове засідання в суд апеляційної ОСОБА_1 та його захисник Донець А.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення телефонограм (арк.141, 142). ОСОБА_1 причини своєї неявки не повідомив. Проте, захисник Донець А.А. надав до канцелярії Харківського апеляційного суду заяву, в якій повідомив про те, що він перебуває на військовій службі з 02.05.2022 у зв`язку з чим, просить судове засідання відкласти на іншу дату.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає процесуальних підстав для відкладення розгляду справи за клопотанням захисника Донець А.А., оскільки причина, яку зазначив захисник у клопотанні не має визначеного терміну, що об`єктивно може вплинути на строк розгляду справи в апеляційній інстанції. Поряд з цим, ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому об`єктивно мав достатньо часу укласти договір з іншим захисником, або особисто надати клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. ст. 268, 271, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника,виходячи з доводів апеляційної скарги та відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 114671 від 18 січня 2022 року, яким зафіксовано факт порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України;

- направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких, він особисто бачив як ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому водій мав порушення координації рухів. Водій порушив ПДР України, на зауваження не відреагував, маневрував та автомобіль при керуванні заносило. У його присутності водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Dager Alcotest, а також і в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» у лікаря-нарколога, на що останній відмовився;

- письмових поясненнях свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких, ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Dager Alcotest, а також і в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився;

- відеозаписі із нагрудної камери інспектора патрульної поліції до протоколу серії ААБ № 114671, з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Dager Alcotest та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД»;

- розписці, відповідно до якої ОСОБА_5 зобов`язався доставити транспортний засіб ГАЗ 3302 до місця стоянки та не допускати до управління ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що 18 січня 2022 року о 22 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Весела, поблизу буд. 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу газоаналізатор Dager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився у присутності двох свідків (а.с. 1).

Отже, саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посилання на порушення водієм п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України об`єктивно мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому належить врахувати, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не висловив будь-яких зауважень щодо його змісту.

Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями зафіксованими в протоколі.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не вбачає порушень чинного законодавства в діях працівників поліції під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , а також відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`активно зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Також належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України. Апеляційний суд, на наявністю таких відомостей, вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП.

Крім того, вказані в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 114671.

Відповідно до відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , вбачається, що 18.01.22 він особисто бачив як ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому водій мав порушення координації рухів. Водій порушив ПДР України, на зауваження не відреагував, маневрував та автомобіль при керуванні заносило. У його присутності водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Dager Alcotest, а також і в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» у лікаря-нарколога, на що останній відмовився (а.с.5,6).

Враховуючи відомості відеозапису, який міститься в матеріалах справи, об`єктивно вбачається, що ця особа працює охоронцем на автостоянці, на яку заїхав ОСОБА_1 та безпосередньо був очевидцем події керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо об`єктивності його пояснень.

Крім того, з відомостей письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , вбачається, що 18.01.22 приблизно о 23.05 год. його було залучено в якості свідка під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Dager Alcotest, а також в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився (а.с.7).

Разом з цим, в поясненнях свідок ОСОБА_6 зазначив, що в його присутності водій ОСОБА_1 був ознайомлений зі своїми правами, а також те, що рішення прийняв особисто, без впливу сторонніх осіб.

Відповідно до відомостей відеозапису також вбачається, що свідок ОСОБА_6 , дійсно був присутнім під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пояснення цього свідка заслуговують на увагу.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працівниками поліції не були роз`яснені його права, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Досліджуючи під час апеляційного перегляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,апеляційний суд дійшов висновку, що ці пояснення заслуговують на увагу, оскільки вони містять фактичні відомості, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді першої інстанції доказами в справі. Також слід зазначити, що пояснення цих свідків не були спростовані будь-якими об`єктивними відомостями.

Вказана правова позиція не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-KhawajaandTahery v. theUnitedKingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), а також в рішенні Шачашвілі проти Німеччини ([ВП] № 9154/10, §§ 110-131, ЄСПЛ 2015), в якому Велика палата підтвердила, що відсутність вагомих причин для неявки свідка сама по собі не могла зумовити несправедливість судового розгляду, хоча вона залишалася дуже важливим фактором, який повинен бути врівноважено врахований при оцінці загальної справедливості судового розгляду, та не могла свідчити про порушення пунктів 1 та пункту 3 (d) статті 6.

Суд повинен піддавати перевірці дотримання принципу рівності сторін не лише у випадках, коли свідчення відсутнього свідка були єдиним або визначальним підґрунтям для засудження заявника, але й у випадках, коли було незрозуміло, чи є такі свідчення вирішальними або ж такими, що мають значну вагу та можуть ускладнити захист. Міра дотримання рівності, що необхідна для забезпечення справедливого розгляду справи, залежала б від ваги показань відсутнього свідка. Чим важливішими є такі докази, тим більшої ваги повинні мати врівноважуючі фактори, щоб провадження в цілому вважалося справедливим (див. також Боєць, згадане вище, § 76, та Valdhuter проти Румунії, № 70792/10, § 45, 27 червня 2017).

Так, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Крім того, дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які містяться в матеріалах справи (арк. 10) вбачається, що працівники поліції дійсно пропонували водієві ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 та у медичному закладі КНП ХОР ОНД, від чого ОСОБА_1 відмовився.

З цього відеозапису також вбачається, що під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння дійсно були присутні свідки, що свідчить про об`єктивність їх письмових пояснень.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису об`єктивно вбачається, що водій ОСОБА_1 має мляву мову, що об`єктивно підтверджує наявність ознаки алкогольного сп`яніння, яка зафіксована в протоколі, а саме порушення мови. Також, координація рухів ОСОБА_1 порушена. На запитання працівника поліції чи вживав він алкогольні напої, ОСОБА_1 повідомив, що вживав коньяк, що, в свою чергу, могло об`єктивно викликати у працівника поліції підстави для проходження огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, з відеозапису об`єктивно вбачається, що на запит працівника поліції ОСОБА_1 повідомив, що він керував автомобілем та показав в якому саме місці внаслідок керування ним автомобілем, у нього виник конфлікт з іншими громадянами, що свідчить про те, що саме він керував транспортним засобом, що об`єктивно спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

При цьому належить врахувати, що відеозапис працівників поліції не є єдиним доказом, завдяки якому зафіксовано адміністративне правопорушення. Визначальними є відомості протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний належним працівником поліції, свідками та пояснення свідків, що залучені у якості додатку до протоколу. А на підставі відеозапису встановлюються додаткові відомості про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується відомостями, зазначеними в рапорті працівника поліції про те, що 18.01.22 приблизно о 22.30 год вони разом з лейтенантом поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час несення служби було отримано повідомлення від громадян, що за адресою: м. Харків, вул. Весела, 24 водій автомобіля ГАЗ 3302 держ.н.з. НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та керує вказаним технічним засобом. По прибуттю за вказаною адресою було виявлено автомобіль ГАЗ 3302 держ.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння , а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився як на місці зупинки технічного засобу, на якому він рухався, так і в медичному закладі. (а.с.3).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім того, під час складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП процесуально не передбачено зазначення в цьому протоколі причини зупинки транспортного засобу, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпекидорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніннянеобхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи відомості, що є наявними в цьому провадженні про послідовність дій, стосовно події, що зафіксована у протоколі вбачається, що 8 січня 2022 року о 22 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Весела, поблизу буд. 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального приладу газоаналізатор Dager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД`відмовився у присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вище наведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс протии Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав їм належну правову оцінку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Донець А.А. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Донець А.А. - залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2022 року- залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков