Провадження №: 3/755/754/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Старовойтова С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06 листопада 2021 року о 01 годині 50 хвилин керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , по пр-т. Шухевича, 14а в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія».

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В судове засідання, призначене на 20.12.2021 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, однак 20.12.2021 року звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно нього на іншу дату, у зв`язку із необхідністю підготовки до судового розгляду.

В судове засідання, призначене на 20.01.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Панов Л.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання, призначене на 10.02.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Панов Л.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю захисника в іншому судовому засіданні, проте жодного підтвердження суду не надав.

В судове засідання, призначене на 24.02.2022 року, ОСОБА_1 та адвокат Панов Л.В. не з`явились, повідомлялись належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавали.

В судове засідання, призначене на 05.05.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Панов Л.В. просив суд про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із неможливістю участі останнього в судовому засіданні, проте жодного підтвердження суду не надав.

В судове засідання, призначене на 02.06.2022 року, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином, жодних заяв на адресу суду не подавав, однак захисник ОСОБА_1 - адвокат Панов Л.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив про перенесення розгляду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю захисника в іншому судовому засіданні, проте жодного підтвердження суду в котрий раз не надав.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 , який жодного разу не з`явився в судове засідання протягом тривалого проміжку часу та жодного разу не підтвердив належним чином поважність своїх неявок, зловживає своїм процесуальним правом з метою затягнути розгляд справи, уникнути адміністративної відповідальності, а тому вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно абз. 1 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюється шляхом огляду правопорушника, який проводиться згідно з інструкцією про порядок направлення для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я та Міністерства юстиції України № 114/38/15-36-18 від 24 лютого 1995 року).

Згідно абз. 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В матеріалах справи містяться докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (0,70%).

Крім цього, з переглянутого відеозапису з боді-камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 самостійно повідомляє працівникам поліції про те, що за пів години до зупинки його автомобіля вживав алкогольний напій - пиво, та довгий час вагається пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», намагаючись домовитись з працівниками поліції, однак після того, як йому повідомляють про відповідальність за відмову від проходження огляду, погоджується пройти такий огляд в медичному закладі.

У той же час, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом не встановлено істотних порушень, які б перешкоджали суду розглянути справу та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Будь-яких обґрунтованих доказів, які б спростували обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапорт, розписку, переглянувши диск із відеозаписом, додаткові пояснення, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40? КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 30, 33, 35, 40?, 130 ч.2, 245, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 496 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: