Справа № 127/7839/22
Провадження № 33/801/498/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Піпка Андрія Миколайовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 10.04.2022 о 10:55 год. в м. Вінниця по вул. Замостянській, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився в повному обсязі у встановленому законом порядку, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 467753.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Не погодившись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року захисник Піпко А. М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесена з неповним дослідження зібраних у справі доказів, допущенням порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржувану постанову суд взагалі не надав оцінки доводам, викладених в письмових поясненнях від 17.05.2022, дійшов до однобічного, необґрунтованого і незаконного висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявності його вини у вчиненні правопорушення. В оскаржуваній постанові суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутність інформації про частину статті в примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, який був наданий ОСОБА_1 , не є порушення, адже таким чином правопорушник намагається уникнути адміністративної відповідальності. Стосовно відсутності опису в примірнику протоколу будь-яких дій ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, суд не прийняв до уваги, зазначивши, що дані пояснення спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з бодікамери, на якому зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Разом з тим, в протоколі взагалі не зазначено будь-які дії водія щодо ухилення від огляду, а також цей протокол не було складено в присутності двох свідків. Місцевий суд не надав оцінки тому, що наказ МВС України від 07.11.2015 №1395 є підзаконним нормативно-правовим актом, який має нижчу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, та яка як акт вищої юридичної сили, підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Звертає увагу суду, що ч. 2 ст. 266 КУпАП не визначає порядок фіксації відмови особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а власне огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Отже. вказана норма закону жодним чином не передбачає застосування технічних засобів відеозапису під час фіксації відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а вони застосовуються лише під час проведення такого огляду. Натомість постанова Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103, якою керувався поліцейський ОСОБА_2 в пункті 8 прямо передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. У даному рапорті поліцейський Томчук О. М. вказує, що відмова зафіксована на безперервну відео фіксацію на бодікамеру № 467753 та № 467752, проте в протоколі від 10.04.2022 вказано лише: «Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився в повному обсязі у встановленому законом порядку, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 467753. Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи був відсутній запис з бодікамери № 467752 і те, що саме ця бодікамера закріплена за поліцейським Томчуком О. М., який склав протокол відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Піпко А. М. не з`явилися. Від захисника надійшло клопотання про проведення розгляду справи у відсутність захисника, вимоги апеляційної скарги підтримує і просить їх задовольнити.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 286 КУпАП неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не перешкоджає розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, у тому числі, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як прописано у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до змісту ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , дослідивши докази наявні в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що викладене в постанові суду першої інстанції твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 207286 від 10.04.2022, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом співробітників поліції, з якого встановлено, що 10.04.2022 було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на місці зупинки і медичному закладі відмовився; відмову водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння зафіксовано поліцейським взводу 2 роти 2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Томчуком О. М. на спеціальний технічний засіб у відповідності до положень КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.

Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вищевказаний відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. З відеозапису, який був досліджений апеляційним судом під час розгляду справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від пропозиції працівників поліції від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ПДР України водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку.

Таким чином, водій транспортного засобу повинен не тільки погодитись на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, а і своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №207286 від 10.04.2022, водій ОСОБА_1 10.04.2022 о 10:55 год. в м. Вінниця по вул. Замостянській, 38, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_2 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився в повному обсязі у встановленому законом порядку, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру №467753.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №207286 від 10.04.2022, який наданий ОСОБА_1 працівниками поліції, частини статті 130 КУпАП не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки суть адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі, відповідає нормативному акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також відсутність вказівки на частину статті не вказує на відсутність події адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України і, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Піпка Андрія Миколайовича, подану від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко