КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 759/6747/22
Апеляційне провадження
№ 33/824/3616/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 496грн 20коп.

Постановою судді визнано доведеним, що ОСОБА_1 28 квітня 2022 року о 22год. 32хв. керував транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та рухався по пр. Перемоги, 100П у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, під запис нагрудного відеореєстратора БК472859. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У постанові судді зазначено, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 130 ч.1 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Органюк Ю.Ю. 14 листопада 2022 року направив на електронну пошту Святошинського районного суду міста Києва скан-копію апеляційної скарги, підписаної ОСОБА_1 . Разом з цим, вказаний електронний лист підписаний електронним підписом адвоката Органюка Ю.Ю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови 26 жовтня 2022 року йому вручено не було, разом з цим з постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року він ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 13 листопада 2022 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне

правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови

особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови судді оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 8 листопада 2022 року та направлена на електронну адресу захисника ОСОБА_1 - адвоката Органюка Ю.Ю. 14 листопада 2022 року (с.с.33), тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Вересу М.О. підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою обставини, що мають важливе значення для правильного вирішення справи, а саме, що обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №217474 складеного 28.04.2022 року інспектором патрульної поліції, не відповідають фактичним обставинам, оскільки 28.04.2022 року о 22:52год ОСОБА_1 автомобілем «ВМW-Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Перемоги 100 в м. Києві не керував, що підтверджується відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, на якому початок запису здійснено 28.04.2022 року о 22:44год, а кінець запису 28.04.2022 року о 22:50год.

ОСОБА_1 зазначає, що інспектор патрульної поліції взагалі не зупиняв його під час керування автомобілем, що свідчить про недоведеність правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення та його недопустимість як доказу по справі, так як працівник поліції не з`ясував всі обставини справи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в апеляційній скарзі зазначається, що суд не врахував пояснення ОСОБА_2 , яка повідомила суду, що саме вона була за кермом автомобіля, коли до них підійшов співробітник ДФТГ.

Апелянт вважає, що висновок суду, що саме ОСОБА_1 вчинив правопорушення, не відповідає матеріалам справи та встановленим обставинам, а тому є необґрунтованим.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.42, 43, 46), тричі у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, тому апеляційний розгляд був проведений у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Невкритого В.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , в повній мірі не дотримані,а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими суду доказами.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти медичний огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження медичного огляду, фіксація цієї відмови відповідно до вимог діючого законодавства.

Частинами 1, 2 статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2022 року о 22год. 52хв. щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ААБ №217474, згідно якого в цей же день о 22год 32хв. в м. Києві по просп. Перемоги, 100П, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

До протоколу працівником поліції було долучено відео з нагрудної відеокамери поліцейського БК472859, направлення до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З приєднаного до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису з камери поліцейського БК472859, вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує керування ним транспортним засобом «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , вживання алкогольних напоїв, однак відмовляється пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки.

Отже, вказаним доказом спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у момент його зупинки, а працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не з`ясував всіх обставин справи.

Також на відеозаписі зафіксовано, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка також перебувала на місці зупинки транспортного засобу, стверджує, що вона не вміє керувати транспортним засобом і відповідних документів на керування не має.

Таким чином, обставини, викладені у апеляційній скарзі, спростовуються наявними матеріалами справи та доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.

Разом з цим, частиною 7 статті 294 КУпАП визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частин 3, 5 статті 266 КУпАП У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним

мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 6 Порядку визначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У пункті 8 Порядку зазначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наявний у матеріалах справи відеозапис з камери поліцейського БК472859 не містить фіксації, що ОСОБА_1 працівником поліції пропонувалося пройти огляд у закладі охорони здоров`я у зв`язку із відмовою від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, і ОСОБА_1 від такого огляду відмовився.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення свідків вчинення ОСОБА_1 правопорушення встановлено не було.

Наявне у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому міститься підпис ОСОБА_1 про відмову від проходження огляду, не може бути належним доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, оскільки така відмова не була зафіксована з використанням спеціальних технічних засобів або у присутності двох свідків.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови ОСОБА_1 від проведення огляду щодо виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні

суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 20.09.2016р. у справі "Карелін проти Росії").

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, що згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2022 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт