Справа № 738/413/22 Головуючий у 1 інстанції Парфененко О. Я.
Провадження № 33/4823/311/22
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Миланича А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Миланича А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 496,20 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 25 червня 2022 року о 09 год. 18 хв., по вул. Соборній, 27 у с. Гусавка, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував мопедом «Spark», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись з рішенням суду, захисник Миланич А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , що призвело до порушення права особи на захист, а також позбавило можливості надати свої пояснення з приводу викладених у протоколі фактичних обставин, і як наслідок до неповноти судового розгляду. Вказує, що будь-яких доказів того, що його підзахисний перебував за кермом мопеда, матеріали справи не містять. Окрім цього, посилається на те, що відеозапис та протокол про адміністративне правопорушення не відображає усіх обставин даної події, огляд проведено за відсутності двох свідків, а також не було належним чином роз`яснено його підзахисному процесуальні права.

Також, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні, а про існування даної постанови останній та сторона захисту дізналися лише 26 липня 2022 року.

Заслухавши доповідь судді; пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається зі змісту судового рішення, постанова щодо ОСОБА_1 була винесена 11 липня 2022 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 21 липня 2022 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді, про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 26 липня 2022 року, а вже 04.08.2022 року захисником була подана апеляційна скарга, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №050028 від 25.06.2022, ОСОБА_1 , 25 червня 2022 року, о 09 год. 18 хв., по вул. Соборній, 27 у с. Гусавка, Чернігівського району, керував транспортним засобом «Spark SP110C-2C», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху (а.с.3).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Драгер ARZD-0933, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 2,79 проміле, з результатом останній погодився та поставив свій підпис (а.с.4).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом; йому було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння; останній погодився пройти огляд саме на місці зупинки транспортного засобу; за результатом огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Із результатом проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився та будь-яких зауважень, що він не керував мопедом, останній не висловлював.

Крім того, згода ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння також побічно підтверджує той факт, що саме він перебував за кермом мопеда та як водій погодився пройти такий огляд.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені процесуальні права ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи було здійснено без його особистої участі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, відповідно до рекомендованих поштових повідомлень про вручення поштового відправлення, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_1 жодного разу їх не отримав, проте поштові повідомлення були особисто отримані його сестрою та матір`ю (а.с.17, 18).

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи захисту про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його процесуальних прав, є непереконливими та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, у якому міститься відмітка про те, що останньому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Посилання апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаним вимогам Закону і містить у собі всі необхідні дані.

Доводи апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано проходження відповідного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та отриманий результат огляду - 2,79 проміле, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Більш того, у силу положень ст. 266 КУпАП, за умови фіксації поліцейським огляду на стан сп`яніння або відмови від проходження такого огляду технічними засобами відеозапису участь двох свідків є необов`язковою, а тому посилання захисника на те, що огляд його підзахисного на стан сп`яніння проведено за відсутності свідків, що є порушенням Інструкції, є безпідставними.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисту слід розцінювати, як намагання уникнути ОСОБА_1 установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При накладенні адміністративного стягнення суд в цілому дотримався вимог ст.33 КУпАП і наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 накладений безпідставно, виходячи з наступного.

Як слідує з довідки старшого інспектора ВРПП Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.9).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абзаці 3 пункту 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, неможливо позбавити права особу на майбутнє, якщо водій права на керування транспортним засобом не одержував.

Відтак, постанова суду підлягає зміні, а посилання суду першої інстанції на застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік - виключенню з мотивувальної та резолютивної частин постанови суду.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Миланича А.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП змінити. Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови суду посилання про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

У решті цю ж постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний