Справа № 466/8054/21 Головуючий у 1 інстанції: Луців- Шумська Н.Л.
Провадження № 33/811/763/22 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сигінь Юрія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сигінь Юрія Михайловичана постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце праці не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України (Отримувач коштів ГУК Львiв/Шевченківський р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0013955, Код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, 28.08.2021 о 01:40 год. у м. Львів по вул. Липинського, 45 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «NISSAN TEANA», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що ознайомившись з оскаржуваною постановою суду, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, вважає її незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що не заперечує той факт, що дійсно 28.08.2021 о 01 год. 00 хв. у м.Львові керував своїм автомобілем «NISSAN TEANA», д.н.з. НОМЕР_1 та їхав по вул. Липинського, біля авто мийки за салоном «Ауді» у нього заглохнув автомобіль, після чого, він одразу ввімкнув правий поворот та припаркувався біля узбіччя, оскільки автомобіль ще рухався накатом. Коли автомобіль зупинився, апелянт включив аварійну сигналізацію, після цього спробував декілька разів завести автомобіль, але не знайшов причини поломки.

Вказує, що знайомий запропонував йому випити пива, на що він погодився, оскільки автомобіль, яким він керував був несправний та не заводився. Він зі знайомим випили пива. За деякий час знайомий пішов, а він сів в автомобіль і продовжив телефонувати товаришу, щоб той приїхав і допоміг йому завести автомобіль і відвіз його додому. Коли він сидів в автомобілі, то відразу включив прилади автомобіля, щоб включити магнітофон, коли він слухав музику, то через декілька хвилин до нього під`їхали працівники поліції і повідомили, що вони отримали орієнтування, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції починається з 01.46.10 хв., тому вважає, що є підстави для визнання відеозапису долученого працівниками поліції недопустимим доказом, оскільки відеозйомка є частковою та велась поліцейським не з моменту зупинки транспортного засобу під його керуванням, а з моменту коли він сидів в автомобілі.

Вказує, що протокол за вчинення керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння складено без дотримання вимог щодо форми складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме факт керування не засвідчений свідками чи технічними засобами, і не можуть мати доказове значення.

Звертає увагу, що диски долучені працівником поліції до матеріалів справи містять 3 відеофайли, які мають 3 окремі кориговані частини, тобто відеозапис не вівся безперервно, і не у повному об`ємі, як того вимагає Інструкція. Відтак, апелянт вважає, що є підстави для визнання відеозаписів з відеореєстратора та нагрудної камери, долученого працівниками поліції недопустимим доказом, оскільки відеозаписи є коригованими та неповними і велись поліцейським не з моменту зупинки транспортного засобу.

Акцентує, що працівники поліції запропонували йому пройти тестування на стан алкогольного сп`яніння на що він відмовився, оскільки вважав що не керував автомобілем після того як випив пляшку пива, а сидів в салоні і дзвонив товаришу.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що перед складанням протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП йому було роз`яснено права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На думку апелянта, такими діями працівник поліції порушив конституційні права на захист, так як він притягувався до адміністративної відповідальності.

Наголошує, що вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції починаючи з 02.17.08, де на відеозаписі видно, що апелянт заперечує той факт, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення апелянтом адміністративного правопорушення та з матеріалів справи неможливо достовірно встановити даний факт, відтак відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сигінь Ю.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та не заперечив щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033735 від 28.08.2021 року (а.с.1); відеозаписом події, який розміщений на DVD-R диску (а.с.2), яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №033735 від 28.08.2021 року(а.с.1), вбачається, що 28.08.2021 о 01:40 год. у м. Львів по вул. Липинського, 45 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «NISSAN TEANA», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається із відеозапису, на такому зафіксовано перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля з працюючим двигуном та з включеною аварійкою коли до нього після зупинки транспортного засобу підійшли працівники поліції. Також на відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з правопорушником та його відповіді на поставлені питання. Останній не заперечував того, що керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Він намагався домовитися з працівниками поліції про залагодження питання не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Факт відмови ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом події, який містить фіксацію обставин події, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у закладі охорони здоров`я відмовився.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість як доказу долученого до матеріалів справи відеозапису, оскільки такий не є безперервним судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів на підтвердження здійснення монтування такого чи будь якого іншого технічного втручання суду не представлено.

Так, долучений до матеріалів справи відеозапис викладений на 1-му диску у декількох файлах, однак такі у своїй сукупності перебувають у логічному часовому порядку, що свідчить про безперервність ведення відеофіксації події. Об`єму представленого суду відео, що містяться на диску, достатньо для перевірки встановлених судом обставин, зокрема тих, що стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини події та їх часову послідовність.

Порядок застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів регулюється Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, зокрема пунктом 5 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що відеозйомка ведеться безперервно.

Однак, оцінюючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що наявність відеозапису на диску окремими файлами не свідчить про те, що відеозапис не вівся безперервно від початку зупинки автомобіля і до закінчення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та не може бути підставою для визнання відеозапису недопустимим доказом, оскільки представлена відеофіксація повністю забезпечує можливість встановити об`єктивні обставини справи по факту подій, які мали місце 28.08.2021 за участю ОСОБА_1 .

Окрім того, відеозапис з місця події є об`єктивним доказом, оскільки є незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, а тому такий доказ є належним та допустимим.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч.1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сигінь Юрія Михайловича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк