КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року

м. Київ

справа №369/16743/22

провадження №33/824/1244/2022

Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.

за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його адвоката Паламарчука Ігоря Івановича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Матківського Андрія Сергійовича, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року у складі судді Хрипун С.В.,

якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Судом установлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №214422 від 13 листопада 2021 року, водій ОСОБА_1 13 листопада 2021 року о 00 год. 00 хв. керував транспортним засобом Аudi-A4, д.н.з. НОМЕР_1 , по А/Д М-05 Київ Одеса 16 км в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, що зафіксовано відеозаписом. Результат 1,73 проміле.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 13 січня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказану постанову вважає такою, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду справи, оскільки про дату, час та місце розгляду справи його належним чином повідомлено не було.
Дослідивши матеріали справи та встановивши відсутність належних доказів повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього та доказів отримання ним оскаржуваної постанови, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
У мотивування апеляційної скарги зазначає, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року є незаконною та прийнятою із суб`єктивним ставленням до ОСОБА_1 , не ґрунтуються на вимогам чинного законодавства України.
Вказує, що в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, однак факту того, що саме останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння судом встановлено не було. При цьому, з відеозапису, долученого до протоколу, на думку апелянта, вбачається, що за кермом перебував чоловік, особу якого на відеозапис встановлено не було, крім того неможливо встановити чи саме ця особа, яка знаходилась в автомобілі, ним керувала, так як транспортний засіб знаходився в пошкодженому вигляді в нерухомому стані.
Уважає, що якщо даний факт не доведено, то в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а суд фактично вийшов за межі своїх повноважень, не дослідив належним чином матеріали справи та виніс рішення формально, а також наклав адміністративне стягнення за неіснуюче правопорушення.
Захисник Паламарчук І.І. посилається на те, що хоча ОСОБА_1 не погодився з результатом тесту, із направленням пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння його ніхто не ознайомлював. А також судом не було допитано свідків, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №214422 від 13 листопада 2021 року.
Зазначає про те, що права під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції особі, відносно якої було складено протокол, не роз`яснено. А у самому протоколі в графі «належність» та у графі «місце складання протоколу» містить незастережні виправлення (так як має бути проставлена печатка та підпис посадової особи). Виходячи з вищевикладеного, зазначений протокол не може бути належним доказом винуватості ОСОБА_1 , так як він був складений з порушенням вимог законодавства.
ОСОБА_1 та його захисник Паламарчук І.І. у судове засідання, призначене на 06 червня 2022 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.
Разом з тим, у зв`язку з введенням Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану строком на 30 діб, який наразі продовжено, та з метою дотримання прав осіб на доступ до правосуддя та прийняття участі у судовому засіданні, дачі пояснень, судом відкладено розгляд даної справи на 13 червня 2022 року для повторного повідомлення учасників справи.
13 червня 2022 року ОСОБА_1 та його захисник Паламарчук І.І. у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
13 червня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи від адвоката ОСОБА_1 Паламарчука І.І., в якій останній зазначає, що не може з`явитися в дане судове засідання у зв`язку з воєнним станом в країна та тим, що він є членом добровольчого формування і в цей час буде задіяний для виконання обов`язків, покладених на нього командиром даного добровольчого формування.
Разом з тим, суд не вважає вказані адвокатом Паламарчуком І.І. обставини неявки у судове засідання поважними з огляду на те, що до заяви про відкладення розгляду справи останнім долучено лише контракт добровольця територіальної оборони строком на 3 роки, жодних доказів того, що саме 13 червня 2022 року ОСОБА_2 буде задіяний для виконання покладених на нього обов`язків, останній до матеріалів справи не долучає, про іншу зручну дату не зазначає, у судове засідання вдруге не являється.
Окрім того, особисто ОСОБА_1 , будучи обізнаним про день та час судового засідання, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подав.
Згідно частини 294 ЦПК України неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про здійснення перегляду постанови суду першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 винуватим себе не визнав, посилаючись на безпідставну поведінку працівників поліції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №214422 від 13 листопада 2021 року вбачається, що 13 листопада 2021 року, водій ОСОБА_1 13 листопада 2021 року о 00 год. 00 хв. керував транспортним засобом Аudi-A4, д.н.з. НОМЕР_1 , по А/Д М-05 Київ Одеса 16 км в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, що зафіксовано відеозаписом. Результат 1,73 проміле.
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому згідно положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №214422 від 13 листопада 2021 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; тестування приладу Alcotest 7510 ARLM 0358, проба позитивна, результат тесту 1,73%; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 13 листопада 2021 року; рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області від 13 листопада 2021 року, відповідно до якого 13 листопада 2021 року о 00 год. 03 хв. здійснено виїзд на а/д М05 Київ-Одесса, де водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ауді А4, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в крайній лівій смузі по а/д М05 Київ-Одеса 16 км здійснив зіткнення з Пежо 308, який у свою чергу здійснив зіткнення з Рено Логан; рапорт поліцейського взводу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області від 13 листопада 2021 року, відповідно до якого, прибувши на місце події ДТП за участі трьох автомобілів, під час спілкування з водієм Ауді було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає дійсності, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водієві ОСОБА_1 в присутності свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Результат виявився позитивним 1,73 проміле; диск з відеозаписом від 13 листопада 2021 року, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 пройшов огляд із застосування приладу Драгер Alcotest 7510 ARLM 0358, результат тесту 1,73% проміле в присутності свідків.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
При цьому, протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з приводу незгоди з його змістом, як і не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи також не містять.
Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.
Відповідно до вимог вказаної статті у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі Інструкція №1376).
Зокрема, розділом ІІ вказаної Інструкції №1376 визначено, що протокол про адміністративне правопорушення, форму якого затверджено відповідним додатком, складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом із проставленням серії та номера, в якому не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
Таким чином, доводи апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення в графі «належність» та у графі «місце складання протоколу» містить незастережні виправлення, не мають суттєвого значення та не є підставою для визнання протоколу неналежним доказом у справі, оскільки протокол містить лише одну описку в літері в графі «належність», жодних виправлень, які б впливали на зміст протоколу, останній не містить.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та двома свідками.
На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №214422 від 13 листопада 2021 року відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП та Інструкції №1376, є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає.
Судом першої інстанції було досліджено дані відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, згідно яких працівник поліції під час розмови з водієм ОСОБА_1 вказав останньому на ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з якими запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що ОСОБА_1 погодився без будь-яких заперечень чи зауважень.
Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані всі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доводи апелянта, що в той день за кермом перебував чоловік, особу якого на відеозапис встановлено не було, крім того неможливо встановити чи саме ця особа, яка знаходилась в автомобілі, ним керувала, так як транспортний засіб знаходився в пошкодженому вигляді в нерухомому стані, не заслуговують на увагу суду, оскільки з відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, факт керування транспортним засобом Аudi-A4, д.н.з. НОМЕР_1 , не заперечував, з часу прибуття поліцейськими до місця дорожньо-транспортної пригоди від надання медичної допомоги відмовився.
Отже, аргументи адвоката Матківського А.С. щодо невідповідності вимогам законодавства протоколу про адміністративне правопорушення, не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків, в тому числі і права на захист, є необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовані матеріалами справи.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає необґрунтованими та безпідставними доводи адвоката Матківського А.С. та розцінює такі дії як намагання уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з висновками і рішенням суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аргументи адвоката, викладені в апеляційній скарзі, не є підставою для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з огляду на те, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння є умисним, грубим правопорушенням, передбаченим частиною першої статті 130 КУпАП.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
При з`ясуванні обставин щодо накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції враховує, що керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння є грубим і досить поширеним правопорушенням, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановив.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови без змін.
Керуючись статтями 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_1 Паламарчука Ігоря Івановичапро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 Паламарчуку Ігорю Івановичустрок на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Паламарчука Ігоря Івановича залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено «13» червня 2022 року.

Суддя В.А. Кравець