ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 Справа №607/8875/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП - НОМЕР_1

за ч.2 ст.187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №232635 від 06.07.2022, ОСОБА_1 будучи особою, стосовно якої постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2022 продовжено адміністративний нагляд строком на 6 місяців, 28.06.2022 о 23 год. 37 хв. був відсутній за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , чим порушив п.1 постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2022, а саме заборону виходу з дому (квартири) по місцю проживання (реєстрації) в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня, за що, враховуючи повторність правопорушення, передбачена відповідальність ч.2 ст.187 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що оскільки перевірка перебування його за місцем проживання відбувалася пізно, а саме після двадцять третьої години, він у той час спав та не чув стуку у двері.

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено наступне.

Частина 2 ст. 187 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Так, правопорушення передбачене ч.2 ст.187 КУпАП характеризується з об`єктивної сторони дією порушення правил адміністративного нагляду, зокрема у даному випадку порушення заборони виходу з будинку ( квартири) у визначений час, а з суб`єктивної сторони - визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є спеціальний суб`єкт, а саме особа, яка досягла 16-річного віку та щодо якої встановлено адміністративний нагляд. Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері здійснення адміністративного нагляду за окремими категоріями раніше судимих осіб.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №232635 від 06.07.2022, у матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП, наявний рапорт інспектора-чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Гутман Є.П. від 29.06.2022, рапорт старшого ДОП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Родзоняк А.П. від 28.06.2022, письмові пояснення ОСОБА_1 від 06.07.2022, копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.04.2022 у справі №607/4921/22 про продовження ОСОБА_1 адміністративного нагляду строком на 6 місяців, копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2022 у справі №607/786/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП, копія постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.02.2022 у справі №607/3355/22 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.187 КУпАП.

Проте, лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Рапорт працівника поліції також не є належним доказом, оскільки рапорт за своєю суттю це письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б достеменно свідчили про порушення ОСОБА_1 правил адміністративного нагляду, а саме порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час щодо події, обставини якої викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, який є предметом розгляду.

З огляду на викладене, з матеріалів справи суддя не вбачає наявності події та складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 статті 187 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 187, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.187 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяП. Я. Стельмащук