Справа № 191/1485/22
Провадження № 3/191/388/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Синельникове Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 160 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09.07.2022 року близько 08-30 години ОСОБА_1 на привокзальній площі Синельникове -1 м. Синельникове здійснювала торгівлю одягом з рук у невстановленому місці, чим порушила правила торгівлі промисловими товарами, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася по невідомим суду причинам, неодноразово були застосовані приводи, які не були виконані з тих підстав, що ОСОБА_1 була відсутня за місцем мешкання. Враховуючи обізнаність останньої про розгляд справи в Синельниківському міськрайонному суді, про що свідчать її підписи в протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає можливим розглянути справу без її участі.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 252 та ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що правопорушення вчинено 09.07.2022 року, до суду справа надійшла 18.07.2022 року. До розгляду справа призначалася неодноразову: на 26.08.2022 року, 03.10.2022 року та 28.10.2022 року, жодного разу правопорушник до суду не з`явилася.

На день розгляду справи (28.10.2022 року) закінчився трьох місячний строк з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до положень п.3 ч.1, ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов : про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП.

Згідно ч.1 п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин : закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи.

Таким чином, наявні підстави визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КУпАП. Однак, оскільки передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення правопорушення на момент розгляду справи минув, тому у відповідності до ст. 247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено порядку вирішення питання про долю речових доказів у справі після винесення постанови. Проте статтею 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, суддя до даного процесуального питання про долю речових доказів у справі після винесення постанови застосовує аналогію закону та застосовує положення кримінального процесуального кодексу України, оскільки кримінальний процесуальний кодекс України на сьогоднішній день є більш вдосконаленим, сучасним та найбільш відповідає принципам верховенства права, юридичного захисту прав, свобод та інтересів осіб.

Оскільки ОСОБА_1 здійснювала незаконну торгівлю промисловими товарами (одягом), який переданий на відповідальне зберігання останній, суддя вважає необхідним залишити зазначені у розписці речі у користуванні ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 38, ч. 2 ст. 160, ст. 247 п. 7, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.160 КК України.

Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст.160 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Речові докази: одяг, який переданий на зберігання під розписку ОСОБА_1 залишити у її володінні.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т. В. Прижигалінська