Справа № 727/9353/22
Провадження № 3/727/3543/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 244816 від 16 жовтня 2022 року, - 16 жовтня 2022 року об 11 годині 10 хвилин, у м. Чернівці, вул. Комарова, б. № 27-29, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Mercedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві.

Вказані порушення діючого законодавства підпадають під дію ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що 16 жовтня 2022 року він перебував поряд зі своїм автомобілем, яким керувала його дружина. Вказаний автомобіль був припаркований на стоянці транспортних засобів, коли до нього під`їхали працівники поліції та висунули звинувачення у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вважає дії працівників поліції неправомірними, оскільки він не керував вказаним автомобілем та працівниками поліції даний транспортний засіб під його керуванням не зупинявся. Просить звільнити його від адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Бандуровський Б.П. просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у матеріалах справи відсутні докази порушення з боку ОСОБА_1 правил дорожнього руху, які б могли слугувати приводом для зупинки транспортного засобу, а отже за відсутності факту керування транспортним засобом з боку ОСОБА_1 , права висувати вимогу про проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, працівники поліції не мали. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими у ОСОБА_1 не встановлювалися. Також у матеріалах справи відсутній акт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Враховуючи доводи, викладенні ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Бандуровським Б.П., дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи фіксації зазначеної в протоколі події (ID реєстратора: 476564, 476576), з яких вбачається, що таку відео фіксацію розпочато 16 жовтня 2022 року об 11 годині 04 хвилини, при цьому факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , відеозаписи не містять. Відеозаписи починаються з того моменту, коли ОСОБА_1 перебуває поряд з припарокваним на стоянці автомобілем.

Жодного іншого доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, матеріали справи не містять.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція норми ч. 1 ст.130 КУпАП виділяє два окремих, незалежних один від одного види адміністративних правопорушень. Перший, це керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а другий, це відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому обидві форми правопорушення передбачають обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності факт керування правопорушником транспортним засобом.

Тобто, з аналізу ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення цієї норми настає виключно у разі керування або експлуатації транспортного засобу.

Так, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а.

Також, п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як вбачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що давало б поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, відсутній.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_1 автомобілем у зазначеному в протоколі місці та час.

Вищенаведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи відсутня постанова про адміністратвпне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка б підтверджувала обґрунтованість причини зупинки транспортного засобу останнього, якщо така зупинка взагалі мала місце.

Оскільки працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положень правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , то всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а процесуальні документи, складені відносно останнього, не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

Крім того, поліцейськими не було задокументовано факту відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Жодним з долучених матеріалів до справи про адміністративне правопорушення, підтвердити зазначений факт не представляється можливим.

Також з наданих відеозаписів не вбачається, що поліцейськими в дійсності були встановлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, захисну версію ОСОБА_1 поданими документованими доказами спростувати в суді не вдалося.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обґрунтованості причини зупинки, як і фіксації самої зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та факту керування останнім транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, оскільки вказані в протоколі події, не відповідають фактичним обставинам справи, мають невідповідності та неточності та не підтверджуються наданими доказами, у тому числі й долученими до матеріалів справи відеозаписами, а тому справу необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, 221, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П.С. Гавалешко