Справа № 489/8718/21
Провадження № 3/489/425/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

12 липня 2022 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №298129 від 12.12.2021 ОСОБА_1 інкримінується, що 12.12.2021 о 18.29 год. в м. Миколаєві, Інгульський район, вул. Космонавтів, 142, вона, керуючи транспортним засобом «Hyundai I30», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість, порушення мови), в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася двічі. До суду до початку судового засідання 12.07.2022 не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2021 особою, відносно якої складено протокол, було залучено до участі у вказаній справі захисника, професійного адвоката Полуляха С.Ю. Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_1 та її захисника достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи для формування власної позиції з приводу пред`явленого їй обвинувачення та надання відповідних пояснень з приводу цього.

Крім того, призначене на 14.06.2022 року судове засідання не відбулося саме через неявку ОСОБА_1 та її захисника, які, будучи повідомленими про дату та час розгляду справи, до суду не з`явилися та від захисника надійшло клопотання про передачу справи на розгляд до суду за зареєстрованим місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в задоволенні якого було відмовлено та відкладено розгляд справи з наданням ОСОБА_1 досить тривалого часу для підготовки до участі у розгляді справи відносно неї.

Однак у судове засідання 12.07.2022 ні ОСОБА_1 , ні її захисник повторно не з`явилися та до початку судового розгляду не надали письмових пояснень з приводу інкримінованого правопорушення та клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, сторони зобов`язані цікавитися справами, учасниками яких вони є. Зокрема, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

При цьому ОСОБА_1 та її захиснику відомо, що на розгляді Ленінського районного суду міста Миколаєва знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно неї. У зв`язку з цим, особа, відносно якої складено протокол, яка обізнана про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно неї перебуває на розгляді в Ленінському районному суді міста Миколаєва, виходячи із практики ЄСПЛ зобов`язана вживати заходів для того, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, зокрема, з`явитися до суду для розгляду вказаної справи та дати пояснення з приводу обставин інкримінованого правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції із захисту прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення за ст. 160 КУпАП розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За такого, тривале зволікання судом з подальшим розглядом вказаної справи матиме наслідком порушення вимог ст. 6 Конвенції та ст. 277 КУпАП в частині розгляду справи впродовж розумного строку, у зв`язку з чим суддя приходить до висновку про можливість та доцільність розгляду справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол.

Дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення та копію до нього; переглянувши відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейського; довідку УПП в Миколаївській області), суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 2, 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм пропозиція поліцейського про проходження водієм огляду на стан сп`яніння є складною юридичною сукупністю та має складатись з такої послідовності: 1) керування особою транспортним засобом; 2) виявлення у водія ознак сп`яніння; 3) пропозиція пройти огляд на місці зупинки та в разі незгоди водія з результатами такого огляду чи відмови від такого огляду на місці зупинки пропозиція на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я; 4) складення протоколу про адміністративне правопорушення. Така послідовність є обов`язковою для складання відносно особи протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані сп`яніння або за відмову від огляду з метою виявлення стану сп`яніння.

Натомість з досліджених в судовому засіданні відеозаписів не було встановлено, що поліцейськими були виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені в протоколі, що надавало б їм право висловлювати особі вимогу про проходження нею огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому на відеозаписі поліцейських зафіксовано, що ОСОБА_1 заперечувала наявність у неї однієї ознаки сп`яніння, про яку зазначав поліцейський (поведінка, що не відповідає обстановці), та наполегливо запитувала у поліцейського, в чому саме це проявляється, у відповідь на що останній нічого не пояснював, а лише неодноразово повторював одну і ту ж фразу про наявність вказаної ознаки.

Також з відеозапису вбачається, що мова та хода ОСОБА_1 порушені не були, вона відповідала на запитання поліцейських, та жоден з поліцейських, хто спілкувався з нею в процесі складення протоколу про адміністративне правопорушення, не зазначав про конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, які були зазначені у протоколі, крім посилання на те, що її поведінка не відповідала обстановці.

При цьому з відеозаписів встановлено, що до початку висловлення вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння поліцейськими вживалися заходи до витягання силоміць з автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 , іншого чоловіка, який був разом із ОСОБА_1 , а також вживалися заходи фізичного впливу до її сина, який був поруч з нею, що, у свою чергу, викликало очікуване обурення ОСОБА_1 з приводу вказаних дій поліцейських та різкі висловлювання з її боку.

Вказані обставини викликають обґрунтовані сумніви з приводу того, що поведінка та висловлювання ОСОБА_1 , які відрізняються від усталених норм спілкування, під час спілкування з поліцейськими свідчили саме про наявність у неї ознаку наркотичного сп`яніння, а не природної реакції матері на дії осіб, які застосовують силу до її сина.

Інших ознак наркотичного сп`яніння, вказаних у протоколі, поліцейські під час спілкування з ОСОБА_1 не зазначали, що підтверджується відеозаписами з нагрудного реєстратора поліцейського.

При цьому з протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів з нагрудного реєстратора поліцейського вбачається, що на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовилася пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я лише з причин того, що поліцейський не міг пояснити їй, чим саме її поведінка не відповідала обстановці, натомість поліцейським не були зазначені інші ознаки наркотичного сп`яніння, які він спостерігав (у випадку наявності таких) у ОСОБА_1 , що надавало б йому право пред`являти особі вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, всупереч вимогам вказаного Порядку поліцейським не були зазначені в протоколі, які саме дії водія ОСОБА_1 свідчили про її ухилення від огляду, а також ним не були залучені двоє свідків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 при відмові від огляду, як того вимагають положення вказаного Порядку.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особа, відносно якої складено протокол, дійсно виявляла вказані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння (що ОСОБА_1 категорично заперечувала) та вчиняла дії, які б вказували на її ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим у посадової особи органу національної поліції були відсутні передбачені законом підстави для складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону та не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, та до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247, 252, 280, 283, 291, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко