Номер провадження: 33/813/668/22
Головуючий у першій інстанції Черевко С. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/16409/21

Номер провадження: 33/813/668/22

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 150 годин. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 станом на 01.10.2021 року не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості у сумі - 71 387,89 гривень, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

На підставі викладених обставин, державним виконавцем відносно ОСОБА_1 був складений протокол від 11.10.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що: 1) висновки суду першої інстанції про вчинення апелянтом адміністративного правопорушення є передчасними; 2) судом не встановлено обставин, які пом`якшують/обтяжують відповідальність.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень апелянта щодо процедури складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Зазначав, що для нього та його сім`ї стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 150 годин є непомірною тягою, оскільки фактичне виконання рішення унеможливлює його знаходження на робочому місці з метою отримання доходу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.10.2021 року; копією акту державного виконавця від 11.10.2021 року; копією розрахунку заборгованості із сплати аліментів за № ВП №49119636 від 01.10.2021 року; копією вимоги державного виконання; постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2015 року; копією виконавчого листа.

Надавши об`єктивну правову оцінку більшості доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Апеляційним судом встановлено, що у жовтні 2005 року Суворовським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист у справі № 2-5063/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини сплачував, але не регулярно, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 має загальну заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2021 року в сумі - 71 387,89 грн..

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю вищевказаних та досліджених судом письмових доказів у справі, а також відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.10.2021 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.10.2021 року складає - 71 387,89 грн.. Отже її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП є законним і обґрунтованим. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, доведена повністю.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Між тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було встановлено ступінь вини ОСОБА_1 , його майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Метою застосування адміністративного стягнення є виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття; запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, покарання та виправлення правопорушника, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні тимчасово безробітну цивільну дружину та двох неповнолітніх дітей, як повідомив в суді, для нього та його сім`ї стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 150 годин є непомірною тягою.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення відсутні.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, не врахував вищевказані обставини, що передбачені ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вбачаючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 22, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, скасувати. Прийняти нову постанову.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін