ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від УПП у м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Охтирка, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 31.08.2022 року приблизно о 12.10 годині за адресою: м. Київ, площа Кирпи у м. Києві, керував автомобілем «Мерседес» державний номер НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом «Охтирка - Київ» без документів дозвільного характеру, що засвідчують використання автобуса на даному маршруті на законних підставах, чим порушив ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», вимоги постанови Кабінету України № 176.

Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість не визнав та зазначив, що дійсно у нього у користуванні є мікроавтобус «Мерседес», яким він періодично користується, а саме підвозить до вокзалу у м. Києві з Охтирки своїх родичів, знайомих, друзів, що законом не заборонено. Гроші вони йому за це не сплачують. Іноді він здійснює такі поїздки й за іншими маршрутами, однак робить це безкоштовно, а тому відсутня господарська діяльність. Про вказані поїздки він також робить оголошення в групах у соціальних мережах, однак возить виключно знайомих. Також, він підвозить пасажирів, які використовують сервіс «бла-бла-кар». 31.08.2022 року він дійсно прибув з ОСОБА_2 до м. Києва на вокзал, де забирав своїх батьків. Одночасно він забрав, як попутчиків, й своїх знайомих. Гроші не з кого не брав, чому поліція вирішила, що він займається комерційними перевозками, йому не відомо. Загалом, його неодноразово зупиняють за такі перевезення, однак, зазвичай, працівники поліції його відпускають, а якщо справа доходить до суду - то справи закривають.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням зазначених у письмових поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення;

- рапортом, копіями фотографій, постановами судів, а також витягами з мережі Інтернет щодо реклами комерційних перевезень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського кодексу України, некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Верховний Суд України в постанові Пленуму від 25.04.2003р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз`яснив, що господарська діяльність це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку (п. 2), при цьому, систематичною вважається діяльність у разі, коли така діяльність здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватись як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст.164 КУпАП.

Загалом, відповідальність за ч. 1ст. 164 КпАП України передбачає відповідальність за два окремі склади правопорушення: 1) за заняття господарською діяльністю без державної реєстрації як суб`єкта господарювання; 2) за зайняття господарською діяльністю без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

В статті 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» зазначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Стаття 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 р. № 176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями

на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники

послуг),автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарською діяльністю у розумінні статті 164 КУпАП слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

Фактично перед судом поставлено питання чи здійснював ОСОБА_1 регулярну, постійну діяльність протягом року, надаючи послуги з перевезення пасажирів.

Як сам зазначає ОСОБА_1 він дійсно здійснює періодичну діяльність з перевезення пасажирів, однак через те, що усі пасажири є його знайомими, а також через те, що він здійснює таку діяльність безкоштовно, він не вважає, що така діяльність є господарською.

Як на доказ своєї невинуватості ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є фактично ідентичними та у яких зазначено, що вказані особи подорожували із ОСОБА_1 , проте гроші за поїздку не сплачували. Дійсно підходили працівники поліції, однак у них пояснення не відбирали.

Вказані пояснення свідків суд до уваги не бере, оскільки про вказаних свідків ОСОБА_1 не зазначив у протоколі під його складання та ознайомлення з ним, а тому суд позбавлений можливості встановити чи дійсно вказані особи були під час оформлення справи працівниками поліції. Крім того, як пояснив сам ОСОБА_1 , на фотографії, що міститься у матеріалах справи, присутні зовсім інші особи, ніж ті, пояснення яких він просив долучити до справи.

Надаючи оцінку наявності у діях ОСОБА_1 господарської діяльності суд виходить з того, що на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 зазначені телефони з рекламою пасажирських перевезень з міста Охтирки до м. Києва.

На запитання суду ОСОБА_1 зазначив, що дійсно такі телефони зазначені на автомобілі, однак з якою метою пояснити не зміг. Додатково зазначив, що вказаний автомобіль перебуває у його власності та жодна інша особа ним не користується.

Із досліджених судом матеріалів убачається, що вказані телефони вказані у мережі Інтернет, як телефони за якими можна замовити саме комерційну поїздку з м. Охтирка до м. Києва.

При цьому, як прямо зазначено у оголошеннях, такі перевезення здійснюються кожного дня по кілька разів.

Звертає на себе увагу той факт, що прямо у оголошенні зазначено, що такі поїздки здійснює водій ОСОБА_10 .

Також, прямо в оголошенні про перевезення пасажирів зазначено номер ОСОБА_1 , який він вказав працівникам поліції при складанні протоколу та за яким останнього було викликано до суду.

Зі змісту оголошень безсумнівно убачається, що перевезення носять регулярний характер та такі носять господарський характер.

Також, суд дослідив постанови судів від 13.07.2015 року, 23.12.2021 року, 12.07.2022 року.

З указаних постанов убачається, що ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення, однак через відсутність доказів господарської діяльності провадження у справах були закриті. Вказані постанови суду суд оцінює через призму того, що останній дійсно в певний час перевозив пасажирів, в тому числі, за аналогічним маршрутом, що доводить факт здійснення певної діяльності, яку суд оцінює із врахуванням доказів у цій справі.

Крім того, згідно постанови від 23.12.2021 року справа була закрита виключно з підстав оформлення протоколу пізніше 24 годин з моменту виявлення особи. Фактичні обставини, за якими ОСОБА_1 також здійснював перевезення пасажирів, останній не оскаржував.

Усі досліджені судом докази, на переконання суду, безсумнівно свідчать про те, що останній здійснює господарську діяльність.

Пояснення ж ОСОБА_1 про те, що він не зареєстрований як ФОП та офіційно не займається перевезенням пасажирів судом сприймаються критично.

На переконання суду, ОСОБА_1 умисно займається господарською діяльністю без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. Вказаний спосіб він обрав як спосіб ухилення від відповідальності та ухилення від сплати податків.

Тим більше, за умов відсутності офіційного працевлаштування, сумнівно виглядають доводи ОСОБА_1 про те, що він періодично здійснює відповідні поїздки до Києва з метою підвезти своїх знайомих, однак без одержання від них певної винагороди. На думку суду, ОСОБА_1 надаючи такі пояснення, вводить в оману суд.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП вважає, що у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, його майновий стан.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 164, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя Ріхтер В.В.