Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/308/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Гришак А. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Медвідя Владислава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався, паспорт НОМЕР_1 виданий Гайворонським РС УДМС України в Кіровоградській області,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн.,

за участі:

захисника Медвідя В.А.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09.08.2022 року о 01 год. 30 хв. в м. Гайворон по вул. В.Стуса, 80, керував легковим автомобілем «Mitsubici Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Ступінь алкогольного сп`яніння визначався зі згоди водія на місці події приладом «Drager», результат якого склав 1,86 ‰, тетст № 2404. Тест проводився під час відеофіксації на службову відеокамеру, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду захисник Медвідь В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстрації не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи, не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи обставинам та доказам на їх підтвердження, що потягло за собою безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Захисник зазначає, що ч.1 ст. 130 КУпАП визначено, як умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №003849 від 09.08.2022 року, на який суд першої інстанції послався в якості доказів вини ОСОБА_1 , не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.

З дослідженого в судовому засідання відеозапису з камери портативного відеореєстратора не вбачається, що автомобіль Mitsubishi Lancer, у якому перебував ОСОБА_1 , 09.08.2022 року о 01 год. 30 хв. в м. Гайворон, по вул. В. Стуса, 80 здійснював рух, як не вбачається і того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування».

Проте, суд першої інстанції вказані обставини не врахував та передчасно дійшов помилкового висновку про належність та допустимість протоколу та відеозапису в якості доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення визначеного ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, твердження суду першої інстанції, що в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 власноруч записав «згоден», інших пояснень зокрема про те, що не керував автомобілем не вказав, не може бути покладено у вину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки в силу ч. 1 ст.63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

За таких обставин постанова суду не відповідає вимогам ст. 7 КУпАП щодо законності, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до чинного законодавства України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 також тлумачаться на його користь, а зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім т/з у стані алкогольного сп`яніння та порушення п. 2.9 а ПДР.

Таким чином, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є помилковим, через що постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника Медвідя В.А., який підтримав подану апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водієві забороняєтьтся керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а його висновки про доведеність вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги - є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 09.08.2022 року о 01 год. 30 хв. в м. Гайворон по вул. В.Стуса, 80, керував легковим автомобілем «Mitsubici Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Ступінь алкогольного сп`яніння визначався зі згоди водія на місці події приладом «Drager», результат якого склав 1,86 ‰, тетст № 2404. Тест проводився під час відеофіксації на службову відеокамеру.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 скоїв порушення п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується у своїй сукупності доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №003849 від 09.08.2022 року, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в якому зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення, яке поставлено у провину ОСОБА_1 ;

- результатом тестуванням на алкоголь № 2404 від 09.08.2022 року, здійсненим приладом Alcotest 6810 №ARAK-0922. Результат тестування приладом становить 1,86 ‰;

- відеозаписом з місця події доданий поліцейськими до протоколу, на якому зафіксовано, що на пропозицію поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом «Драгер Алкотест 6810» останній погодився, результат огляду склав 1,86 ‰. Після оголошення останньому результату даного тесту ОСОБА_1 не висловив щодо нього жодного зауваження.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та підписаний ОСОБА_1 , де останній у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» особисто зазначив «згоден».

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.

Апеляційні доводи про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом є помилковими.

Із доданого до протоколу відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що приїхав до того місця з метою підібрати бризговик від свого автомобіля, який він загубив.

Крім того, відеозаписом зафіксовано, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не зазначає про те, що він не керував транспортним засобом, а навпаки намагається «домовитись про не складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення».

За таких обставин з урахуванням чітко вираженої згоди ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та згоду із результатами цього огляду, будь-які підстави вважати, що він не керував транспортним засобом - відсутні.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено та апеляційному суду не надано. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Медвідя Владислава Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко