Справа №336/5617/22
Провадження № 3/336/3367/2022
П О С Т А Н О В А

іменем України

21.12.2022 року Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Карабак Л.Г. розглянувши адміністративний матеріали, про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу ААД №143872 від 14.10.2022 року, ОСОБА_1 о 22:36, у м.Запоріжжя, на вул. Червонополянська, біля будинку №23, керував автомобілем Nissan X-Trail НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Справу призначено до розгляду на 21.12.2022 року.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про день та час слухання справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП при розгляду справ за ст. 130 ч.1 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи питання щодо наявності провини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП за протоколом серії ААД №143872 від 14.10.2022 року судом встановлено наступне:

у вказаному протоколі підпис правопорушника відсутній з позначкою « від підпису відмовився». Жодних пояснень до протоколу не долучено. Свідки події відсутні.

До протоколу долучено лише відеозапис на якому відображається рух автомобіля з якого ведеться запис ( можна зробити припущення поліцейський автомобіль).

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 року № 1103, «у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду».

Як зазначено у ч. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проте, в порушення вищевказаних вимог законодавства при фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а також при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не були залучені двоє свідків, відповідно дані про них не були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

У самому протоколі серія ААД № 143872 від 14.10.2022 року, в графі «свідки» працівниками поліції зазначено, що велась відео-фіксація. Наведеним працівники поліції обґрунтували незалучення двох свідків для фіксування моєї відмови від проходження огляду та для складання протоколу.

Дійсно, частиною другою статті 266 КУпАП передбачено можливість проведення огляду особи на стан сп`яніння без залучення двох свідків, лише за умови застосування технічних засобів фіксування (безперевної відеофіксації процесу огляду).

Однак в даному випадку огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився. Йому інкримінується відмова від проходження такого огляду. Таким чином, відповідно до вищевказаних вимог законодавства працівники поліції були зобов`язані залучити двох свідків для фіксації такої відмови та для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Не залучення свідків, для фіксації відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння та для складання протоколу про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення порядку направлення його для огляду на стан сп`яніння та фіксування відмови від його проходження, а також свідчить про відсутність, відповідно до положень законодавства, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, невнесення даних про свідків до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 143872 від 14.10.2022 року, свідчить про недопустимість такого протоколу як доказу, так як він складений із порушенням вимог діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм, таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст. 33 Конституції України), тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про національну поліцію» та ПДР України. Вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Наведений вище перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним. Інші підстави є незаконними.

Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

З матеріалів справи вбачається, що під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово просив назвати причину зупинки автомобіля під його керуванням, причому конкретну причину, передбачену ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається з відеозапису, з боді-камери працівників поліції, долученого до матеріалів справи, працівники поліції не змогли назвати конкретну причину зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Спочатку причиною зупинки називалась начебто наявність інформації про причетність водія вказаного транспортного засобу до скоєння адміністративного правопорушення, що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону, проте таких доказів на вимогу ОСОБА_1 не було надано. В подальшому причиною зупинки називався рух автомобіля в комендантську годину. Також, в матеріалах справи перебуває рапорт працівника поліції відповідно до якого підставо для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 стало вже те, що у вказаного автомобіля не працював стоп-сигнал, що є підставою для зупинки автомобіля передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону, проте відповідних доказів матеріали справи також не містять.

З огляду на те, що законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції не зазначено, то саме зупинку транспортного засобу та наступні дії інспекторів поліції не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

В матеріалах справи відсутні жодні докази порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху. Тобто, відсутні докази наявності причин для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Відсутня задокументована або збережена на матеріальних носіях чи відображена в електронному вигляді будь-яка інформація про наявність підстав для зупинки транспортного засобу. Отже, зупинка 13.10.2022 року працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , була незаконною, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували наявність підстав, передбачених ст. 35 Закону № 580-VIII.

Тобто, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

І на останок головне: звертаю увагу суду в матеріалах адміністративної прави взагалі відсутні будь-які докази керування ОСОБА_1 будь яким автомобілем. В матеріалах справи міститься відео з боді-камери, відповідно до кого працівники поліції на службовому авто рухаються в невідомому напрямку. Потім водій, на якому розміщена вказана боді-каера, виходить з авто та підходить до автомобілю, який не рухається, знаходячись в статичному стані, збоку від проїзної частини, та в якому знаходяться ОСОБА_2 та ще одна особа. Тобто доказів того, що працівники поліції переслідували авто за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , як і доказів того, що це авто рухалось на момент коли до нього підійшли працівники поліції, немає. Більш того, з зазначеного відеозапису вбачається, що о 00:09:01 ОСОБА_1 виповідаючи на питання працівника поліції зазначає, що він дійсно знаходився в авто, але це авто не рухалось.

Таким чином наявні в матеріалах адміністративної справи докази жодним чином не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в частині відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, має місце лише за умови відмови водія пройти такий огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Відповідно до п.п. 8,12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку незгоди водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу є обов`язковим.

Якщо після оформлення направлення та доведення його змісту до водія транспортного засобу, останній відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395).

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, виявлені ознаки його сп`яніння, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо водію було оголошено письмове направлення та він відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

Якщо ж водієві не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом складання та оголошення (доведення змісту) письмового направлення, то підстави для притягнення водія до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, в них дійсно наявне письмове направлення водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, а саме КУ «ОКНД» ЗОР (до-речі, медичний заклад з такою назвою у м. Запоріжжя вже давно не існує).

Проте, з відеозапису з боді-камери працівників поліції вбачається, що вказане направлення ОСОБА_1 не оголошувалось. Час коли вказане направлення оформлювалось, взагалі з матеріалів справи встановити неможливо.

З урахуванням наведеного, працівники поліції не дотримались вимог діючого законодавства в частині направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння. З урахуванням наведених обставин, ОСОБА_1 не може вважатися таким, що був направлений на відповідний огляд до медичного закладу.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази.

Протокол не може бути належним доказом вини особи.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Встановлені судом обставини, ставлять під сумнів достовірність даних, зазначених в протоколі, а тому вони не можуть бути прийняті до уваги як належні та допустимі докази.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що провадження в справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 40-1, 130 ч.1, ч. 1, 247 ч.1 п.1, 283, 284, 285 КпАП України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення даної постанови.

Суддя Л.Г.Карабак