ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/1375/21 Номер провадження 33/814/556/22Головуючий у 1-й інстанції ЛисиченкоС.М Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., при секретарі Даценко Н.В., за участі адвоката Цвікевич О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на постанову Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 рокувстановлено, що згідно з протоколом про порушення митних правил №0984/80700/20 від 26 листопада 2020 року, 18 листопада 2020 року до митного поста Харків - товарний» Слобожанської митниці Держмитслужби декларантом АТ «Новий Стиль» ОСОБА_1 для митного контрою та митного оформлення в режимі ІМ-40-ДЕ була подана митна декларація № UA807170/2020/062056 на товари «Столи, стільці та частини меблів для сидіння». В якості підстави для митного оформлення зазначеного товару було надано наступні документи: коносамент від 10 жовтня 2020 року, CMR від 16 листопада 2020 року № 7439, інвойс від 06 жовтня 2020 року № 2010012, контракт від 25 серпня 2020 року, специфікація № 1-3 від 06 жовтня 2020 року до контракту. Під час проведення митного огляду у співробітників митниці виникли сумніви щодо правильності опису та кодування товару № 3, заявленого як «Подушка сидіння та спинка стільця» код товару згідно УКТ ЗЕД , а фактично товар № 3 представляє собою стілець у розібраному вигляді. У комплекті товару № 3 була також інструкція по збиранню стільця. За результатами проведеного митного огляду було направлено запит № 370 до відділу кодування та класифікації товарів управління адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання митниці. 20 листопада 2020 року було отримано рішення про визначення коду товару №КТ-UA -2020, згідно якого було змінено опис товару № 3 на «стілець, артикул 80352658. Постачається незібраним» та код товару згідно УКТ ЗЕД на .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 472 МК України, а саме: порушення процедури декларування товарів, передбачена ст. 257 МК України, та не заявленння за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За даним фактом у відношенні громадянина ОСОБА_1 був складений протокол про ПМП за ознаками ст. 472 МК України, вказані стільці, в кількості 240 шт., у розібраному стані тимчасово вилучені та передані на зберігання до Слобожанської митниці Держмитслужби.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року провадження у справі про порушення митних правил у відношенні ОСОБА_1 , за статтею 472 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0984/80700/20 від 26 листопада 2020 року, повернуто власнику в установленому законом порядку.

Із постановою суду не погодився представник Слобожанської митниці Держмитслужби, оскарживши її в апеляційному порядку, який просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Вважає, що ОСОБА_1 було допущено порушення митних правил та умисно вказано недостовірністі відомості про товар, який переміщався через митний кордон України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України є правильним виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 були виконані вимоги Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіну України від 30 травня 2012 року № 651, під час внесення відомостей до митної декларації щодо найменування та кількісних характеристик товарів, згідно наданої продавцем інформації.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 було заповнено митну декларацію на підставі представлених компанією продавцем комерційних документів, в яких з вини відправника не було внесено коригування, про що декларант не знав та не міг знати. Зазначені докази, а також виконання вимог Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Мінфіну України від 30 травня 2012 року № 651, в сукупності вказують на відсутність умислу особи на недекларування декількох позицій товарів із загальної товарної партії у митній декларації, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

При цьому судом було вірно зауважено, що митним органом не роз`яснено та не надано даних про те, чи вплинула зміна фактичної кількості окремих позицій товарів на зменшення або збільшення митних платежів.

Апеляційниий суд погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки декларування ОСОБА_1 переміщуваних товарів іншим найменуванням не привело до зменшення розміру митних платежів та не тягне адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 13 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця