Провадження № 33/4823/195/22
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

з участю адвоката Данича О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 496 грн. 20 коп.

Як встановив суд, 02 грудня 2021 року, о 00 год. 23 хв., ОСОБА_1 в м. Чернігові по пр. Миру, 50, керував транспортним засобом «MITSUBISHI PAJERO», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, з підстав пропущення його з поважних на те причин, та просить скасувати рішення суду, як незаконне та необґрунтоване, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи та не об`єктивно і не в повному обсязі дослідив матеріали справи.

Стверджує, що поза увагою суду залишились наступні обставини:

- ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені жодним доказом, в тому числі і відеозаписом.

- письмові пояснення свідків не підтверджують факт перебування його у стану алкогольного сп`яніння, а лише констатують факт відмови від проходження медичного освідування.

- в порушення вимог інструкції, долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним.

- Враховуючи відсутність належного повідомлення особи про розгляд справи, що позбавило його можливості прийняти особисту участь в судовому засіданні, суду не було надано ключового доказу щодо спростування стану сп`яніння, а саме виписку № 1816 із медичної карти амбулаторного «стаціонарного» хворого щодо проходження ним освідування, відповідно до якого водій не перебував в стані алкогольного сп`яніння, що виключає склад інкримінованого правопорушення.

За таких обставин, посилаючись на положення ст. 62 Конституції України, автор скарги вказує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а тому всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Апеляційний суд категорично відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення прав особи унаслідок не виклику її в суд та, як наслідок, не участі в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, суд засобами поштового зв`язку викликав ОСОБА_1 в судове засідання, останній був відсутній за місцем мешкання. Його доводи про те, що в м. Чернігові за адресою, вказаній в протоколі про адміністративне правопорушення, він не проживав, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено зі слів ОСОБА_1 , він з протоколом ознайомився, що й підтверджено відеозаписом. За таких обставин, місцевий суд вжив усіх заходів до виклику особи до суду, її участь в розгляді даної справи була не обов`язковою і права ОСОБА_2 в забезпеченні участі його в судочинстві порушені не були.

Щодо інших обставин, порушених апелянтом у своїй скарзі, то апеляційний суд зважає на таке.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає обов`язок кожного водія пройти на вимогу поліцейського медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Відповідальність за невиконання цієї норми підзаконного акту передбачена ст. 130 КУпАП.

Аналізуючи ці правові норми, суд звертається до ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, до яких відноситься і поліція, зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норми ст. 130 КУпАП в поєднанні з п.2.5 Правил дорожнього руху апеляційний суд розуміє в такому контексті, що поліцейський вправі висунути вимогу про проходження медичного огляду не будь-якому водієві, а лише тому, у кого дійсно об`єктивно присутні ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

З доданих до апеляційної скарги копій документів, оригінали яких оглянуті в засіданні апеляційного суду вбачається, що після складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, він негайно, в строк до 2-х годин звернувся до наркологічного відділення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні і був обстежений лікарем-наркологом. З виписки № 1816 від 02.12.21 р. вбачається, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

За таких обставин, у посадових осіб, котрі склали протокол про адміністративне правопорушення, не було правових підстав вимагати у ОСОБА_2 проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Відтак, протокол про адміністративне правопорушення сер. ААБ № 308781 від 02.12.2021 р. апеляційний суд визнає неналежним та недопустимим доказом. За таких обставин, постанова місцевого суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Апелянт пропустив строк на подачу апеляційної скарги та просить поновити його, мотивуючи це своєю неучастю в судовому засіданні. Апеляційний суд вважає, що є поважні причини для поновлення такого строку як з причин неучасті в судовому засіданні, так і з причин забезпечення судом права громадян на доступ до правосуддя.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2022 року відносно нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко