Справа № 216/453/22
номер провадження 3/216/554/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, працює на посаді заступника директора з комерції ДЗ ПАТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ", проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №176 від 26.01.2022, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, працюючи на посаді заступника директора Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» виконуючи обов`язки директора цього підприємства у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив голову правління ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття одноосібного рішення про видання 30.09.2021 наказу № 105, яким, використовуючи свої дискреційні повноваження, встановив максимально допустиму доплату за високі досягнення в роботі в розмірі 50% від окладу самому собі, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №178 від 26.01.2022, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, працюючи на посаді заступника директора Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» виконуючи обов`язки директора цього підприємства у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав та підписав 30.09.2021 наказу № 105, яким, використовуючи свої дискреційні повноваження, встановив максимально допустиму доплату за високі досягнення в роботі в розмірі 50% від окладу самому собі, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №177 від 26.01.2022, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, працюючи на посаді заступника директора Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш», виконуючи обов`язки директора цього підприємства у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив голову правління ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття одноосібного рішення про видання 29.10.2021 наказу № 121, яким, використовуючи свої дискреційні повноваження, встановив максимально допустиму доплату за високі досягнення в роботі в розмірі 50% від окладу самому собі, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №179 від 26.01.2022, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, працюючи на посаді заступника директора Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш», виконуючи обов`язки директора цього підприємства у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав та підписав 29.10.2021 наказу № 121, яким, використовуючи свої дискреційні повноваження, встановив максимально допустиму доплату за високі досягнення в роботі в розмірі 50% від окладу самому собі, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №180 від 26.01.2022, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, працюючи на посаді заступника директора Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш», виконуючи обов`язки директора цього підприємства у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив голову правління ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» та Національне агентство з питань запобігання корупції про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття одноосібного рішення про видання 30.11.2021 наказу № 136, яким, використовуючи свої дискреційні повноваження, встановив максимально допустиму доплату за високі досягнення в роботі в розмірі 50% від окладу самому собі, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №181 від 26.01.2022, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, працюючи на посаді заступника директора Дослідного заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш», виконуючи обов`язки директора цього підприємства у порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме видав та підписав 30.11.2021 наказу № 136, яким, використовуючи свої дискреційні повноваження, встановив максимально допустиму доплату за високі досягнення в роботі в розмірі 50% від окладу самому собі, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За викладених обставин наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив провадження у справі закрити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чухонцева Д.В. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 будучи заступник директором Дослідницького заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» та призначеним виконуючи обов`язки директора цього підприємства не є суб`єктом правопорушення, зазначеного в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку із чим просила провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Стороженко С. у судовому засіданні підтримала доводи викладені в протоколах про адміністративні правопорушення про наявність в діянні ОСОБА_1 відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення та необхідність притягнення його до адміністративної відповідальності, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Представник АТ "НДПІрудмаш» в судовому засіданні вважає доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, заперечує проти закриття провадження у справі.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягаю закриттю за наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 279 КУпАП вбачається, що справа про адміністративне правопорушення підлягає судовому розгляду в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому вони, з урахуванням положень ст. 256 КУпАП, мають бути викладені в протоколі конкретно, у спосіб, який унеможливлює їх неоднозначне тлумачення та відповідати диспозиції закону про адміністративну відповідальність за вказане правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним порушенням відповідно до ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП визначається неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно п. 2 примітки до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП визначено поняття реального конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між приватним, інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Так, перелік суб`єктів, на яких поширюється дія Закону, посадові особи юридичних осіб публічного права (пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону) та особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно- господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону).

Таким чином, першочергово виникає питання щодо розмежування статусу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш».

Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до ст. 87 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 167 ЦК України, держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦК України товариства, які здійснюють підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку та наступного його розподілу між учасниками (підприємницькі товариства). Можуть бути створені лише як господарські товариства (повне товариство, командитне товариство, товариство з обмеженою відповідальністю, акціонерне товариство) або виробничі кооперативи чи сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, що діють з метою одержання прибутку.

Також статтею 167 ЦКУ визначено, що держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Частиною третьою статті 167 ЦКУ визначено, що держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь у їхній діяльності на загальних підставах, якщо іншого не встановлено законом.

Однак, чинне законодавство України не дає однозначної відповіді чи є господарське товариство яку утворене державою чи територіальної громадою є юридичною особою публічного права.

При цьому, відповідно до роз`яснень НАЗК щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції", затвердженого рішенням НАЗК № 368 від 08.02.2019, при створенні юридичних осіб приватного права за участю держави мають місце одночасно як розпорядчий акт уповноважених органів державної влади, так і установчі документи відповідно до вимог статті 87 ЦК України.

Ще однією з основних відмінностей між юридичними особами публічного права та юридичними особами приватного права, засновником (учасником) яких є держава в особі своїх органів, є те, що юридичні особи приватного права, на відміну від юридичних осіб публічного права, є власниками переданого їм державного майна, а держава є лише власником акцій і володіє корпоративними правами таких юридичних осіб - господарських товариств. У юридичних осіб публічного права навпаки: закріплене за державними, комунальним підприємствами майно залишається у власності держави і є предметом лише володіння, користування підприємства із встановленими обмеженнями щодо розпорядження.

Тому для визначення критеріїв розмежування юридичних осіб публічного та приватного права, засновником яких є держава, територіальна громада, необхідним є застосування спеціальних норм, визначених у статтях 167, 169 ЦК України, та відповідних норм чинного законодавства, якими регулюється правовий статус та правовий режим майна державних та комунальних підприємств, господарських товариств тощо.

Відповідно до вимог статей 81, 84, 167 ЦК України, держава може створювати господарські товариства, які належать до юридичних осіб приватного права, із відповідними наслідками.

У контексті статті 81, статей 84, 87 ЦК України необхідно розмежовувати розпорядчий акт органу публічної влади (державної влади, Автономної Республіки Крим, місцевого самоврядування) і рішення власника про створення юридичної особи приватного права у формі господарського товариства. При цьому розмір частки, що належить державі, або ж кількість акцій, що є у державній власності, безумовно, не свідчить про належність такого товариства до юридичної особи публічного права.

З огляду на це юридичні особи, порядок створення, правовий статус яких визначається ЦК України та законами України, що прийняті на підставі ЦК України, слід віднести до юридичних осіб приватного права.

Таким чином, оскільки порядок створення, організаційно-правова форма, правовий статус акціонерних товариств визначаються нормами ЦК України та Закону України "Про акціонерні товариства", акціонерні товариства належать до юридичних осіб приватного права.

Що ж до юридичних осіб публічного права, то положення ЦК України застосовуються лише щодо визначення можливих правових форм, однак конкретний зміст, структура і порядок діяльності численних державних установ та організацій регулюються Конституцією та окремими законами.

Згідно зі статтею 153 ЦК України та статтею 13 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство може бути створене однією особою. В такому разі засновницький договір не укладається. Установчим документом товариства є його статут (стаття 154 ЦК України, стаття 13 Закону України "Про акціонерні товариства"). В частині шостій статті 9 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено особливості створення акціонерного товариства однією особою та встановлено, що рішення, які повинні прийматися зборами засновників, приймаються цією особою одноосібно й оформляються рішенням про намір заснувати товариство.

Оскільки держава може створювати юридичні особи приватного права (зокрема акціонерні товариства), створення такої юридичної особи буде відбуватися на підставі розпорядчого акта державного органу, який може не тільки містити положення про створення юридичної особи, а й затверджувати її статут.

Таким чином, і при створенні державою юридичної особи публічного права, і при одноосібному створенні державою юридичної особи приватного права (зокрема акціонерного товариства) рішення засновника про створення вказаних юридичних осіб юридично може бути оформлено однаково.

Наприклад, якщо юридична особа публічного права або юридична особа приватного права створюється Кабінетом Міністрів України, рішення Кабінету Міністрів України про створення таких юридичних осіб та затвердження їх статуту буде оформлене розпорядженням (постановою) Кабінету Міністрів України (стаття 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України").

Юридична особа приватного права у формі акціонерного товариства може бути створена державою не тільки через її заснування, а й шляхом реорганізації підприємницького (підприємницьких) товариства, державного (державних), комунального (комунальних) та інших підприємств в акціонерне товариство.

Таким чином, навіть якщо акціонерне товариство створене на підставі одноосібного розпорядчого акта та таким актом затверджено статут акціонерного товариства, само по собі це не свідчить про те, що таке товариство є юридичною особою публічного права. Зазначене мають підтвердити й установчі документи акціонерних товариств за участю держави.

З урахуванням положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, інших законів України можуть бути сформульовані найбільш суттєві ознаки юридичної особи публічного права:

1) створення юридичної особи на підставі розпорядчого акта Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а у випадках, встановлених законом, - і на підставі установчого документа;

2) визначення порядку створення та правового статусу юридичної особи Конституцією України або законом України, який є відмінним від ЦК України та Законів України, що прийняті відповідно до ЦК України;

3) метою та основним видом діяльності юридичної особи є реалізація останньою публічних функцій держави чи територіальної громади, які покладені на них Конституцією України та законом;

4) наявність у юридичної особи не загальної, а спеціальної правоздатності;

5) відсутність у юридичних осіб майна, закріпленого на самостійному речовому праві;

6) допоміжний характер підприємницької діяльності юридичної особи публічного права до її основної діяльності;

7) покладення юридичної відповідальності на державу, АР Крим, органи місцевого самоврядування за діяльність такої юридичної особи.

При цьому юридичній особі публічного права не обов`язково мають бути притаманні зазначені ознаки в сукупності.

Таким чином, для з`ясування питання, чи належить та або інша юридична особа (об`єднання юридичних осіб) до юридичних осіб публічного чи приватного права, необхідно аналізувати всі нормативно-правові акти та правовстановлюючі документи, які визначають правовий статус безпосередньо цієї юридичної особи (об`єднання).

Так, відповідно до статуту АТ «КриворіжНДПІрудмаш» затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 05.03.2021 № 467, засновником товариства є держава в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

Відповідно до п.3.1 статуту товариство «КриворіжНДПІрудмаш» утворено з метою отримання прибутку за рахунок проведення науково-дослідних та проектно конструкторських робіт зі створення та впровадження у промислове виробництво машин та устаткування для гірничорудної, вугільної та нафтовидобувної промисловості та промисловості з видобутку нерудних металів, а також виконання завдань із забезпечення держави гірничошахтним та нафтогазовим обладнанням.

Пунктом 4.1. статуту також визначено, що товариство є юридичною особою, по типу - приватне акціонерне товариство.

В силу п. 4.9. статуту, товариство відповідає за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна та відповідно до п.4.13 не несе відповідальності за зобов`язаннями держави, а держава не несе відповідальності за зобов`язаннями товариства.

Пунктом 5.3. статуту встановлено, що товариство є власником майна, переданого йому як внесок до статутного капіталу, виробленої ним продукції, доходів отриманих віх господарської діяльності.

Аналізуючи зазначені суттєві ознаки товариства викладені у його статуті, суд приходить до висновку, що ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» має риси юридичної особи приватного права.

Зазначений висновок суду узгоджується також з роз`ясненням Департаменту запобігання конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції від 07.05.2022 наданий за запитом ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш», відповідно до якого ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» є юридичною особою приватного права, а тому особи, які постійно або тимчасово обіймають посади пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, що зазначені у п. 25 Роз`яснень, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів поширюються на осіб, зазначених у пп. 1,2 ч. 1 ст. 3 Закону.

На осіб, зазначених в п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону, обов`язок щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. А також виконання вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів не поширюється.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи заступник директором Дослідницького заводу ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» та призначеним виконуючи обов`язки директора цього підприємства не є суб`єктом правопорушення, зазначеного в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи, що до протоколу про адміністративне правопорушення не було додано достатніх та об`єктивних даних підтверджуючих, що ПАТ «КриворіжНДПІрудмаш» є юридичною особою публічного права, а також приймаючи до уваги, що створення товариства на підставі одноосібного розпорядчого акта само по собі це не свідчить про те, що таке товариство є юридичною особою публічного права, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Керуючись ч. 2 ст. 9, ч. 1 ст.172-7, ч. 2 ст. 172-7, ст.ст. 245, 251, 254, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за №216/453/22 (провадження №3/216/554/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-7 КУпАП, №216/456/22 (провадження №3/216/557/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-7 КУпАП, №216/455/22 (провадження №3/216/556/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-7 КУпАП, №216/458/22 (провадження №3/216/559/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-7 КУпАП, №216/454/22 (провадження №3/216/555/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172-7 КУпАП, №216/457/22 (провадження №3/216/558/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-7 КУпАП, об`єднати в одне провадження під єдиним номером №216/453/22 (провадження №3/216/554/22).

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити у зв`язку за відсутністю події і складу в його діях адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. БУТЕНКО