Справа 573/429/22
Номер провадження 3/573/159/22
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2022 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області матеріали, які надійшли з Відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

23 травня 2022 року до Білопільського районного суду Сумської області з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №240212 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: 11 травня 2022 року о 16 годині 40 хвилин біля будинку №230, по вул. Соборній, м. Білопілля, Сумського району, Сумської області, ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Outlander, реєстр. номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Пояснив, що його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Але огляд ніхто не проводив.

Заслухавши ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 р. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 6 р. І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 6 р. ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року в справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішення в справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21 липня 2011 року в справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позиція, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не була доведена поза розумним сумнівом з огляду на наступне.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він працює на посаді поліцейського в СРПП ВП №1 м. Білопілля. Під час чергування на вул. Соборній, що в м. Білопілля, ним було зупинено автомобіль аутлендер під керуванням ОСОБА_1 . Останній сильно хвилювався та визнав, що вживав алкогольні напої, у зв`язку з чим він запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, на що ОСОБА_1 спочатку відмовився. Проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки він не пропонував, оскільки в нього не було драгера. Після того, як були запрошені свідки, він повторно запропонував пройти огляд у лікарні, на що отримав згоду, але оскільки ОСОБА_1 на першу пропозицію відповів відмою, тому вирішив не везти його до лікарні та скласти протокол.

Свідок ОСОБА_3 показав, що поліцейські запросили бути його свідком. У його присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікарні, на що останній погодився, після чого було складено протокол.

Свідок ОСОБА_4 за адресою, вказаною в протоколі, не проживає. Секретар судового засідання двічі повідомляла останнього про час і місце розгляду справи в телефонному режимі, але свідок у судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_1 суду було надано DVD+R диск, з якого вбачається, що поліцейський запропонував останньому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився. Так, о 16 годині 51 хвилині у присутності свідка ОСОБА_3 на запитання поліцейського чи буде ОСОБА_1 їхати в лікарню останній відповів: «Куди скаже поліція, туди й поїду».

О 16 годині 52 хвилини був зупинений свідок ОСОБА_4 , якому поліцейський пояснив наступне: «Був зупинений водій ОСОБА_1 , який визнає, що він вживав, тобто на місці складаємо матеріали. Він з усім погоджується. Все». Після чого поліцейський записав дані свідка, останній розписався і його відпустили. У присутності ОСОБА_4 . ОСОБА_1 взагалі не пропонували проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння: ні на місці зупинки, ні в лікарні.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_1 ні показами свідків, ні вказаним записом підтверджена не була. Так свідок ОСОБА_3 показав, що незважаючи на згоду ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану сп`яніння, такий огляд проведено не було.

З огляду на викладене, суд не може спростувати доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності, через відсутність у справі доказів, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Вказане викликає сумніви в правдивості інформації, зазначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, і усунути вказані сумніви суд не має процесуальної можливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, при умові, що ОСОБА_1 у судовому засіданні вини не визнав.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про недоведеність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя -