ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ст. 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Панченко О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Янукян Ліани Хачиківни, подану в інтересах ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ «НЕМО ЛТД»,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ «НЕМО ЛТД, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за те, що він 22 жовтня 2021 року о 08:54 год. в м. Харкові по вул. Сумська 124, керував маршрутним автобусом «БАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом №68 «Держпром-сел. Жуковського», при цьому перевозив 28 пасажирів при визначеній технічною характеристикою даного транспортного засобу та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 кількістю місць для сидіння 21 разом із місцем водія.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пп.8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09 грудня 2020 року (далі постанова КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року) та п.3.8. протоколу №22 засідання регіональної комісії м. Харкова, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Янукян Л.Х. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки є лише найманим працівником та не здійснює господарську діяльність, а також його вина у вчинені інкримінованого правопорушення не доведена.

Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції

Від захисника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Янукян Л.Х. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутність.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Янукян Л.Х. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки копію оскаржуваної постанови було отримано лише 12 січня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року була направлена ОСОБА_1 18 листопада 2021 року(а.с.19). Докази підтвердження отримання ОСОБА_1 вказаної копії постанови в матеріалах справи відсутні.

У свою чергу, апеляційна скарга була подана через місцевий суд 12 січня 2022 року, який виніс постанову, що підтверджується відповідним штампом реєстрації вхідної кореспонденції (а.с.20).

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги, вважаю, що воно підлягає задоволенню, оскільки наведені причини пропуску строку на оскарження є поважними та підтверджуються матеріалами справи.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були виконані в повному обсязі.

Диспозиція ч.1 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, норма ч.1 ст.44-3 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону та інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що регулюють та встановлюють певні санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, законодавчого акту, який регламентує діяльність у вказаній сфері.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п.1 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно з п.2 постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м.Києва, м.Севастополя встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, ґрунтуються на сукупності досліджених суддею доказів, зокрема, на даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №205037 від 22 жовтня 2021 року (а.с.1); реєстраційною карткою транспортного засобу (а.с.4), відеозапису нагрудної камери поліцейського (а.с.3); рапорт поліцейського (а.с.5).

Апеляційний суд наголошує, що суддя місцевого суду вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 вини як ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, оскільки останній не заперечує факт що, будучи водієм маршрутного таксі та здійснюючи регулярні перевезення пасажирів, у день, вказаний в протоколі, перевозив пасажирів у кількості, що перевищувала кількість місць для сидіння.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив правила, встановлені постановою КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

У свою чергу, перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження скаржника стосовно того, що він не є суб`єктом даного правопорушення, бо являється лише найманим працівником та не здійснює господарську діяльність, апеляційним судом оцінюється критично, оскільки ОСОБА_1 ставиться у провину не зайняття господарською діяльністю з порушенням певних вимог карантинних заходів, а саме його дії як водія, що не відповідають обмеженням, встановленим нормативними актами щодо карантину людей, а тому він є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КпАП України.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи крім протоколу про адміністративне правопорушення відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки, окрім вищезазначеного протоколу, в матеріалах справи наявний відеозапис нагрудної камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що в салоні маршрутного таксі всі місця для сидіння зайняті, а решта пасажирів стоїть, даний факт, також підтверджується рапортом поліцейського, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 перевозив пасажирів у кількості, що перевищувала кількість місць для сидіння, а саме в салоні маршрутного таксі перебувало 28 осіб, що на 8 осіб перевищувало кількість місць для сидіння.

Більше того, в ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 останній не заперечував факт, що будучи водієм маршрутного таксі та здійснюючи регулярні перевезення пасажирів, у день, вказаний в протоколі, перевозив пасажирів у кількості, що перевищувала кількість місць для сидіння.

Апеляційний суд наголошує, що, не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, адже здійснення контролю за кількістю пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу, забезпечення безпеки їх життя та здоров`я є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який особисто здійснює пасажирські перевезення.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 адвокатом Янукян Л.Х. в апеляційній скарзі не зазначено.

Отже, під час апеляційного перегляду встановлено, що суддею суду першої інстанції повно з`ясовані визначені ст.280 КУпАП обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення. До того ж під час апеляційного перегляду було досліджено всі обставини, які, на думку апелянта, могли вплинути на законність судового рішення.

Таким чином, вважаю, що суддя правильно встановив фактичні обставини справи та, належним чином обґрунтувавши своє рішення, правильно кваліфікував дії правопорушника за ч.1 ст.44-3 КУпАП й наклав на нього визначене цим Кодексом адміністративне стягнення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Янукян Ліани Хачиківни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Янукян Ліані Хачиківні строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду О.О. Панченко