Справа № 127/8562/22
Провадження № 33/801/518/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Грабіка Максима Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, інваліда 3 групи, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2022 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та застосувано до нього адміністративне стягнення у виді семи діб адміністративного арешту. Строк відбування адміністративного арешту рахувати з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Як зазначено в постанові суду, 16 квітня 2022 року о 11 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_1 його захисник Грабік М. С. зазначає, що стягнення у виді арешту, яке призначене судом першої інстанції є надто суворим. Судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що ОСОБА_1 вину визнав, характер вчиненого правопорушення, його майновий стан. ОСОБА_1 вчинив правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання та на емоціях. При цьому ОСОБА_1 був тверезим, він є інвалідом 3 групи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 та її адвокат Ліханова О.В. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду першої інстанції без змін. Суду пояснили, що враховуючи судимість ОСОБА_1 , його агресивну поведінку як у побуті так і у суді першої інстанції, вважають його небезпечною особою, а тому обране судом покарання не є суровим, а навпаки надасть підстави особі замислитися над своєю поведінкою.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами : протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 430522 від 16 квітня 2022 року (а. с. 1), протоколом прийняття заяви про вчинене адміністративне правопорушення від 16 квітня 2022 року (а. с. 2), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 16 квітня 2022 року (а. с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 16 квітня 2022 року (а. с. 4), показами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наданими в суді першої інстанції, іншими матеріалами справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 за частиною першою статті 173-2 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

При обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , суддя місцевого суду врахував дані про особу правопорушника, інші обставини справи, що потягло за собою обґрунтоване призначення стягнення, передбаченого санкцією статті 173-2 КУпАП у виді арешту строком на 7 діб.

Відповідно до вимог статей 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З оскаржуваної постанови судді убачається, що судом першої інстанції враховано обставини справи та особу порушника, наявність у нього 3 групи інвалідності, а також враховано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом з огляду на те, що ОСОБА_1 фактично не визнав своєї вини в суді першої інстанції, раніше судимий, вчинив адміністративне правопорушення в період дії іспитового строку, відсутність у нього критичного ставлення до вчиненого правопорушення, дійшов правильного переконання, що з метою виховання особи та попередження вчинення ОСОБА_1 правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками місцевого суду про те, що підстав для застосування більш м`якого стягнення, передбаченого санкцією частиною першою статті 173-2 КУпАП у виді штрафу немає, оскільки ОСОБА_1 не працює, єдиним джерелом його доходу є пенсія по інвалідності, проте розмір вказаної пенсії, переконує суд в тому, що такий вид стягнення не зможе бути виконаний правопорушником. Крім того, зважаючи на наявність судимості та вчинення адміністративне правопорушення в період дії іспитового строку, стягнення у виді громадських робіт не досягне мети адміністративного стягнення, яка передбачена статтею 23 КУпАП України.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Грабіка Максима Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота