Справа № 375/430/22
Провадження № 3/375/341/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року смт Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Чорненька О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції №1 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Рокитнянського районного суду Київської області для розгляду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП, які передані у провадження судді Чорненької О.І.

Під час вивчення адміністративного матеріалу встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 226640 від 08.06.2022. Згідно з протоколом, 08.06.2022 о 15 годині 01 хвилині в с. Ольшаниця Білоцерківського району по вул. Центральній, ОСОБА_1 керував моторолером марки FORТЕ, без д.н.з., з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Drager" та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

Своїми діями, які проявились у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений. Зокрема, його було викликано до суду на розгляд справи шляхом надіслання поштовим відправленням судової повістки. Вказане судове відправлення було отримано ОСОБА_1 особисто 08.07.2022, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, ОСОБА_1 був викликаний до суду SMS-повідомленням, доставленим на його номер телефону 23 червня 2022 року. Факт доставки SMS-повідомлення підтверджується довідкою, складеною відповідальним працівником суду. Відповідно до зазначеної довідки, SMS-повідомлення було сформовано о 16:29:17 21.06.2022 та доставлено абоненту ОСОБА_1 о 00:22:00 23.06.2022.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки його зупинення працівниками поліції та спілкування з ним з приводу проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано на відеозапис, диск з яким долучено до матеріалів справи.

Проте, ОСОБА_1 не вжив заходів для прибуття на судовий розгляд протоколу про адміністративне правопорушення та не надав доказів наявності обставин, які унеможливлюють його явку до суду.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника та вказує на те, що жодних обґрунтованих підстав та поважності причин неявки равопорушника суду не надано.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи що нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП), суд розглядає справу за відсутності особи, що відповідає вимогам статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так положенням статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність на підставі частини 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Відповідно до положення пункту 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 3 грудня 2005 року № 14, судом слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника.

При складанні протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівником поліції дотримано вимоги частини 2 статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Так, відповідно до пунку 6 розділу X. "Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП" вказаної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. (Пункт 6 розділу X із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 808 від 05.11.2021).

Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом та у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується матеріалами відеозапису на нагрудну відеокамеру.

З огляду на викладене суддя доходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 226640 від 08.06.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 погодився з фактами викладеними у ньому;

поясненнями ОСОБА_1 від 08 червня 2022 року, відповідно до яких він вживав алкогольне пеиво після цього сів за кермо свого моторолера. Він був зупинений працівниками поліції, оскільки їхав на моторолері без шолома. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився;

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 639556 від 08.06.2022, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністартивне стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1, статті 126, частинами 5 та 6 статті 121 КУпАП;

відеоматеріалами зафіксованими на нагрудну бодікамеру працівниками поліції.

Додатково суд зазначає, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При вивченні даних протоколу серії ДПР18 № 226640 від 08.06.2021, судом встановлено, що крім фактичних обставин вчиненого правопорушення, у протоколі зазначено і ознаку, яка є підставою стверджувати про наявність алкогольного сп`яніння в особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що дозволяє суду сприймати вказаний протокол як належний доказ.

Окрім того, із відеозапису суддею встановлено, що на запитання працівника поліції чи вживав він алкогольні напої ОСОБА_1 відповів, що вживав алкогольне пиво в кількості 1,25 літра. З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Drager" або у медичному закладі - Рокитнянській ЦРЛ, на що ОСОБА_1 відповів відмовою.

Також працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою для складання щодо ньогопротоколу про вчинення адміністративного праволпорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КупАП. Однак і після цього ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наведені вище судом докази є належними та такими, що поза розумним сумнівом доводять наявність події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому приймаються судом до уваги.

В контексті вказаних обставин суд зазначає, що поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявності тих фактичних доказів, які були досліджені в судовому засіданні та за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обставин, згідно статті 34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин, згідно статті 35 КУпАП, що обтяжують ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи викладене, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та його поведінку під час складання матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, відсутністю обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, ступінь вини та зважаючи на те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. У відповідності до вимог пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, у розмірі 0,2% розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 496 гривень 20 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 130 ч. 1, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф сплатити на рахунок:

Отримувач коштів: ГУК у Київській області/м. Київ/21081300;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989;

Банк отримувача:Казначейство України (ел. адмін. подат.)

Рахунок отримувача: UA0010001

Код класифікації доходів бюджету: 21081300

Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері безпеки дорожнього руху.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 , штраф у подвійному розмірі в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, відповідно до статті 308 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Судовий збір сплатити на рахунок:

Отримувач коштів: ГУК у Києві/м. Київ/22030106;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Рахунок отримувача: UA 0026001;

Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Олена ЧОРНЕНЬКА

Постанова набуває законної сили ____________

Постанова може бути пред`явлена до виконання до _____________