МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/2592/22 Головуючий у місцевому судді Паньков Д.А.
Провадження № 33/812/172/22 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Стрілець К.О.,

захисника особи, яка притягується до ад міністративної відповідальності,

Дорова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Дорова Андрія Олексійовича, на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2022 року в частині визнання

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 ,

винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2022 року, водій ОСОБА_1 14.08.2022 о 06:00 год. у Миколаївській області Первомайського району в с. Довга Пристань по вул. Набережна, керуючи автомобілем ВАЗ21051, д.н. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху, не скористався допомогою інших осіб під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху та здійснив наїзд на паркан будинку № 27 по вул. Набережна, що призвело до механічних пошкоджень авто та паркану з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 ПДР, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачене ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність.

При цьому, ОСОБА_1 керував автомобілем під час вищевказаної ДТП з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн на користь держави, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі - 496 грн.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді від 07 вересня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн на користь держави, а також закрити провадження в цій частині у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що не згодний із зазначеною постановою в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до вирішення справи, наслідком чого на його думку, є винесення необґрунтованої та протиправної постанови.

Захисник зазначає, що дослівно суть правопорушення сформульована наступним чином: «10 серпня 2022 року в 06 год. 00 хв. в Первомайському районі, с. Довга Пристань по вул. Набережна водій ОСОБА_1 керував Т/3 Ваз 21051 д.н. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

У зв`язку з цим, на його думку, звинувачення є незрозумілими, адже воно складається з двох частин: 1) керував з ознаками алкогольного сп`яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується особа: в керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи у відмові від проходженні огляду.

За таких обставин вважає, що направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини). Тож суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що відмітка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка міститься в протоколі «з протоколом згодний» не заслуговує на увагу, так як написана під диктовку працівників поліції. Крім того, ОСОБА_1 вважав, що підписується в постанові про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, а не в протоколі про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт вказує, що суд в постанові зазначив, що «факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтвердив визнанням обставин скоєння ДТП», проте адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП було вчинене о 06.00 год., що посвідчили свідки в своїх письмових поясненнях, а протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений на особу о 08.20 год., тобто через дві години.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, ОСОБА_1 пояснив, що ДТП він скоїв з необережності о 06.00 год., як то зазначають в своїх письмових поясненнях свідки, так як це було рано вранці. Видимість була погана, ще й пройшов дощ, було слизько, дорога не асфальтована, а вулиця взагалі не освітлюється. При цьому ОСОБА_1 був тверезий і спиртних напоїв не вживав, своєї вини за ч. 1 ст.130 КУпАП не визнав, заперечував обставини, викладені у протоколі та пояснив, що автомобілем не керував. Дійсно поліцейські під`їхали до нього, коли він стояв о 8.20 год. біля паркану будинку сусідів, які надали свої письмові пояснення.

Але вказані ОСОБА_1 обставини в судовому засіданні, щодо того що автомобілем він не керував та працівниками поліції не був зупинений, судом першої інстанції не були взяті до уваги, що призвело до винесення протиправної постанови.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», п.1.1 п.1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (далі - Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами, а встановлені ними норми та приписи розповсюджуються на усіх водіїв транспортним засобів, що здійснюють керування ними.

Зокрема, водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Проте, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1.ст.130 КУпАП автомобіль стояв, його працівники поліції не зупиняли, а тому ОСОБА_1 не є водієм.

Крім того, як було доведено в судовому засіданні, водійське посвідчення ОСОБА_1 не отримував, а тому не може бути водієм за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівники поліції не надали суду будь-яких доказів (в т. ч. відеоматеріал), з якого було б видно, що за кермом автомобіля, під час його зупинки, перебував ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що у відповідності до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14, під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, що склад адміністративного правопорушення ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, захисник Доров А.О. зазначає, що з обставин справи, а саме свідчень свідків та відеофайлів, вбачається, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому у працівника поліції не було підстав вимагати проходження ОСОБА_1 будь-якого огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проаналізувавши положення п. 2.9 а Правил дорожнього руху, п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, Інструкції №1452/735 (пунктів 6-9 розділу 2), вважає, що суд першої інстанції в постанові від 07.09.2022 в порушення зазначених норм, визнавши особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилався на письмові пояснення свідків сусідів та протокол, в якому вказані ці ж свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Тобто свідки, які зазначені в протоколі є потерпілими за ст. 124 КУпАП (пошкоджено паркан), а тому їх свідчення є необ`єктивними та цілком направлені на обмовлення ОСОБА_1 з метою притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і у відповідності до п.п. 6-9 розділу 2 Інструкції №1452/735 вони не можуть залучатися поліцейським під час складення протоколу та судом першої інстанції, як свідки вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час п.12 розділу 2 даної Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 15 розділу 3 Інструкції передбачено, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (п.16, 17 р. 3 Інструкції).

Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я (п. 18, 19 р. 3 Інструкції).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 р. 3 Інструкції).

В той же час як відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (назва, за якою адресою), так і саме направлення до нього не зафіксовані на відеофайлі, який міститься в матеріалах справи, в присутності свідків.

В порушення порядку поліцейським самого направлення видано не було і особу не було доставлено до закладу охорони здоров`я, та не було зафіксовано його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння саме у медичному закладі за встановленою процедурою.

Крім того, на думку апелянта, в порушення Інструкції №1452/735, суд першої інстанції вважав, що обов`язку виписувати направлення на медичний огляд водія у поліцейських у даному випадку не було, що призвело до винесення протиправної постанови від 07.09.2022.

Працівником поліції 10 серпня 2022 року було зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із відеозаписом (відео файл ), який не містить обов`язкових реквізитів дати та часу зйомки, звідси можна прийти до висновку, що запис проводився не нагрудною камерою патрульного поліцейського, а іншим приладом, тобто, відеозапис не відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 року за № 28/32999.

Крім того, відеозапис правопорушення також проведений не у закладі охорони здоров`я, а на місці зупинки транспортного засобу, а таке, з огляду на порушення поліцейським при складанні протоколу вимог вищевказаних нормативних актів, робить й цей доказ недопустимим.

Також, відеозапис, який міститься в матеріалах справи і яким керувався суд під час винесення постанови, не містить чіткої пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у медичному закладі, поліцейським не оголошено порушнику назву цього медичного закладу, не висловлено пропозиції проїхати до медичного закладу, не видано та не вручено порушнику направлення до медичного закладу, для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апелянт вважає відеозапис недопустимим доказом у справі.

Аналіз зазначених обставина, на думку апелянта, свідчить про те, що норма ст. 130 КУпАП працівником поліції застосована безпідставно, що привело до складення протиправного протоколу, який як доказ використав суд першої інстанції під час винесення постанови.

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не узгоджуються з протоколом, а тому ставлять під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 (протоколу та письмових пояснень).

Також зазначає, що письмові пояснення свідків складені ними не власноручно, а працівником поліції, про що свідчить однотипність написаних пояснень та конкретні визначення «ознак алкогольного сп`яніння». Крім того, в поясненнях вказано, що ОСОБА_1 керував т/з о 6.00 ранку, а протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено о 8.20 год., тобто через дві години.

В результаті аналізу наданих до суду вищезазначених доказів та встановлених судом обставин, апелянт вважає, що твердження органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення про керування особою транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння ґрунтується лише на припущеннях та доказах, які зібрані з порушенням Закону (Інструкції №1452/735).

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

ЄСПЛ в своїх рішеннях підкреслював, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституції України та порушує презумпцію невинуватості особи.

З огляду на наведене, а також положення статті 62 Конституції України висновки особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неправильними, оскільки в суді не доведено належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував викладені обставини в письмових запереченнях, які були надані у справі на протиправний протокол, що на думку апелянта свідчить лише про однобічність розгляду справи, що призвело до винесення протиправної постанови.

Враховуючи наведені докази і аргументи, на думку апелянта, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9-А Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно диспозиції якої адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2022 року, в частині що оскаржується, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність, як уже зазначалося раніше, настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090260 від 14 серпня 2022 року та доданими до протоколу відеозаписом, протоколом про адміністративне правопорушення від 14.08.2022 серії ААБ № 090259, поясненнями свідків.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090260 від 14 серпня 2022 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 14 серпня 2022 року о 06:00 год. в Первомайському районі, с. Довга Пристань, вул. Набережна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21051» д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Містить протокол про адміністративне правопорушення також відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та прізвища і адреси свідків, які підписали протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався та надав письмові пояснення по суті порушення, власноручно зазначивши в графі - Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, що «з протоколом згоден». При цьому ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що посвідчення водія не вилучалось (постанова БАВ 438948) та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що також зафіксовано на відеозапису.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наявна в протоколі відмітка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, «з протоколом згоден» написана під диктовку працівників поліції, що ОСОБА_1 взагалі вважав, що підписується в протоколі про притягнення до відповідальності не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП, а тому не повинна враховуватися судом, апеляційний суд вважає неприйнятними та розцінює їх як спосіб уникнути відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не був позбавлений права зазначити в протоколі про свою незгоду з його змістом або взагалі відмовитися від його підписання, проте він не тільки підписав протокол, а й зазначив, що з ним згоден.

При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема під час складання протоколу, а саме щодо оскарження таких дій ОСОБА_1 та його результатів.

Враховує апеляційний суд також те, що протокол про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП також ним підписаний з аналогічними поясненнями про те, що він з протоколом згоден.

Отже, ОСОБА_1 було підписано як протокол про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП, так і за ч.1 ст. 130 КУпАП, що спростовує посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 вважав, що підписується в протоколі про притягнення до відповідальності не за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано вимоги Інструкції, приписами якої встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

За такого, поліцейським обґрунтовано було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі підтверджений дослідженим судом відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Так, з відеозапису працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 назвав своє прізвище, ім`я та по батькові, також не виразною мовою підтвердив що це його транспортний засіб. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 що в нього наявні ознаки сп`яніння, і з чим він погоджувався, киваючи головою, проте на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер відповів відмовою, проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку сказав «мабуть», а потім також відповів відмовою. Після роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав, на питання працівника поліції чи керував він транспортним засобом ОСОБА_1 не чітко відповів, що автомобіль три дні стоїть, а на питання чи буде він надавати якісь пояснення до протоколу та підписувати його відповів відмовою.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Відеозапис є безперервним та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_3 14.08.2022 приблизно о 6.00 год. ранку він перебував в подвір`ї свого будинку за адресою АДРЕСА_2 та побачив як сусід у нетверезому стані почав рухатися на своєму авто ВАЗ В4612 ЕІ заднім ходом, виїжджаючи зі свого подвір`я здійснив наїзд на паркан та пошкодив його, а також пошкодив його літній душ. Після чого ОСОБА_1 вийшов з авто та пішов додому спати, на зауваження та слова не реагував, після чого свідок ОСОБА_3 викликав поліцію. Після приїзду поліції, сусід ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, а також від проходження в лікарні на стан алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено його права. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився.

Із письмових пояснень наданих свідком ОСОБА_4 вбачається, що 14.08.2022 близько 06.00 год. вона перебувала на своєму подвір`ї АДРЕСА_2 та помітила, що сусід ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_2 та при русі заднім ходом пошкодив їм паркан та літній душ, після чого припарковав свій автомобіль біля свого будинку. Коли він вийшов з автомобіля вона помітила, що він в «п`яному» стані, а саме : підійшовши до нього вона почула від нього різкий запах алкоголю з рота, не виразливу мова, не чітку тощо. Після чого вона викликала наряд поліції. По приїзду працівників поліції громадянин ОСОБА_1 було запропоновано поліцейськими в її присутності продути алкотестер Драгер на місці, чи пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що він категорично відмовився. Факт вживання спиртних напоїв та керування транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з НОМЕР_2 він не заперечував, вину визнавав. Від дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився у зв`язку із сильним сп`янінням.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Як уже зазначалося, відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис інспектора патрульної поліції, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 090260.

Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зокрема, з відеозапису інспекторів патрульної поліції вбачається, що автомобіль ВАЗ21051, д.н. НОМЕР_2 припарковано біля будинку, а водій автомобіля та свідки, які викликали поліцію, стоять на дорозі біля автомобілю. Працівники поліції повідомили водію, що він скоїв ДТП, має ознаки алкогольного сп`яніння, та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, на що він відповів відмовою, а також ОСОБА_5 відмовився проїхати для проходження медичного огляду до медичного закладу.

До стверджень захисника Дорова А.О. в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд відноситься критично, виходячи з наступного.

Так, згідно матеріалів справи, працівниками поліції відносно ОСОБА_6 було складено 2 протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме протокол серії ААБ № 090260 від 14.08.22р. за ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2022 серії ААБ № 090259 за ст. 124 КУпАП

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.08.2022 серії ААБ № 090259, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, водій ОСОБА_1 14.08.2022 о 06:00 в Первомайському районі, с. Довга Пристань, вул. Набережна, керуючи автомобілем ВАЗ 21051 н.з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху та здійснив наїзд на паркан будинку № 27 по вул. Набережна, що призвело до механічних пошкоджень авто та паркану.

Під часу розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України - рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності руху, не скористався допомогою інших осіб під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху, та здійснив наїзд на паркан будинку № 27 по вул. Набережна, що призвело до механічних пошкоджень авто та паркану з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачене ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в частині скоєного ДТП визнав повністю, заперечуючи тільки факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, даною постановою суду встановлено як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його рух заднім ходом, так і місце та час скоєння ДТП, а саме те, що це відбулося 14.08.2022 о 06:00 в Первомайському районі, с. Довга Пристань, вул. Набережна,27.

Постанова суду першої інстанції в цій частині не оскаржена в установленому законом порядку, а тому не переглядається апеляційним судом.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

За такого пояснення ОСОБА_1 надані в суді першої інстанції та доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем на час приїзду працівників поліції, тобто не виконував функції водія на цей час, а тому у працівників поліції не було підстав пропонувати йому як водію, який керує транспортним засобом, проходження огляду на стан сп`яніння, не мають у даному випадку вирішального правового значення, так як він притягується до відповідальності за події, які сталися о 6-00 год. 14.08.22р, а факт керування ним транспортним засобом у цей час встановлено переліченими вище доказами у справі та не заперечується самим правопорушником. Слід також зазначити, що складання протоколу о 08-22год. 14 серпня 2022р. про події, які відбулися о 06-00 год. узгоджуються з положеннями ч.2 ст.254 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Отже, аналіз зазначених вище доказів у їх сукупності підтверджує висновки суду про те, що водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом, а працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_7 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також повідомили його про складання матеріалів адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

До посилань в апеляційній скарзі на неможливість врахування при складанні протоколу пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через те, що вони є сусідами ОСОБА_1 та потерпілими за адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 124 КУпАП, а тому є упередженими особами, апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, а тому фактично є припущенням апелянта. При цьому апеляційний суд враховує також те, що їх пояснення як свідків в частині підтвердження обставин ДТП правопорушником та його захисником не оспорюються.

Недовіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків у суду апеляційної інстанції підстав немає. Дані свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними щодо обставин події правопорушення, узгоджуються з іншими матеріалами справи в своїй сукупності, а тому суд не мав підстав ставити їх під сумнів.

Не є підставою для сумніву в правдивості та об`єктивності показів свідків також посилання апелянта на те, що їх письмові пояснення складені ними не власноручно, а працівником поліції, про що на думку апелянта свідчить однотипність написаних пояснень та конкретні визначення «ознак алкогольного сп`яніння», так як в поясненнях свідка ОСОБА_3 зазначено, що вони написані власноручно, а в письмових поясненнях ОСОБА_4 власноручно зазначено, що вони з її слів записані вірно.

У зв`язку з наведеним посилання в апеляційній скарзі на порушення поліцейським під час складання протоколу п. п. 6-9 розділу 2 Інструкції №1452/735 та не врахування цього судом під час розгляду справи, є безпідставними.

Більш того, 17.03.2021року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху №1231-IX від 16.02.2021 року, яким частина 2 статті 266 КУпАП викладена у новій редакції. Отже на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення законом передбачено проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису і тільки у разі неможливості застосування таких засобів закон вимагає проведення огляду у присутності двох свідків. Враховуючи, що огляд ОСОБА_1 проводився з використанням спеціальних технічних засобів відеозапису, то участь свідків взагалі була не обов`язкова.

Доводи захисника про те, що долучений до справи відеозапис, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, не є належним доказом, так як не зрозуміло за допомогою якого саме пристрою здійснювалася відеофіксація, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась зйомка, не є тією обставиною, яка унеможливлює застосування такої зйомки як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.

Доводи апеляційної скарги про відсутність на вищевказаному відео позначення дати та часу зйомки з урахуванням конкретних обставин справи не є достатньою підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки вказане відео долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, що підписаний ОСОБА_8 , який містить дату та час, становлять цілісну картину, дата та час скоєння ДТП підтверджена також протоколом про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП та доданими до нього доказами, зокрема, схемою місця ДТП, яка також підписана особисто ОСОБА_1 , в якій також зазначено час та дату її складання, а тому поза розумним сумнівом підтверджено, що відеофайл, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, здійснено в один й той самий день та стосуються однієї події правопорушення.

Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі.

За доведеності складу правопорушення іншими зазначеними в тексті постанови доказами, недотримання поліцейським правил ведення відеозапису щодо вставлення на записі дати та часу її проведення не призвело до неможливості встановлення часу та дати скоєння правопорушення, оскільки вони встановлені іншими доказами у справі, а тому посилання на це в апеляційній скарзі не є достатньою підставою для скасування постанови суду та звільнення ОСОБА_1 від відповідальності .

Більш того, з наявних у справі документів слідує, що сам ОСОБА_1 не спростовував тієї обставини, що у вказаний в протоколі день та час саме він керував транспортним засобом, скоївши ДТП, та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис правопорушення проведений не у закладі охорони здоров`я, а на місці зупинки транспортного засобу, а тому є недопустимим доказом, також не заслуговує на увагу оскільки як вже неодноразово зазначалось ОСОБА_1 згідно протоколу притягується до відповідальності за відмову пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

При цьому апеляційний суд враховує, що п.3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 6,7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення

огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський згідно п.8 Порядку в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, особа може відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, або не погодитися з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, але виявити бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, і в такому випадку вона поліцейським направляється до відповідного закладу охорони здоров`я. Якщо особа після цього відмовилася від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейським складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В даному випадку ОСОБА_1 відразу відмовився від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я. За такого відеофіксація таких дій ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу є належним та допустимим доказом у справі.

Також апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги, що відеозапис не містить чіткої пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме у медичному закладі, що поліцейським не оголошено порушнику назву цього медичного закладу, не висловлено пропозиції проїхати до медичного закладу, оскільки вказане спростовується наявними у справі доказами та розглядається судом як намагання уникнути відповідальність за скоєне. Так, на відеозапису працівників поліції зафіксовано як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Відсутність в матеріалах справи направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки даний факт зафіксований іншими зазначеними вище належними та допустимими доказами у справі, а посилання скаржника на те, що лише наявність вказаного направлення є належним доказом направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я відповідно до вимог ст. 266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння, а його відсутність свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, є суб`єктивним тлумаченням апелянтом зазначеної норми права, оскільки відповідно до змісту положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року№ 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, ні у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.

Безпідставним є також доводи апеляційної скарги про те, що зі змісту протоколу не зрозуміло в чому саме обвинувачується особа: в керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи у відмові від проходженні огляду, оскільки ОСОБА_1 згідно протоколу притягається до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, тобто за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. При цьому посилання в протоколі на ознаки сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти такий огляд, відповідає роз`ясненням, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що в протоколі не йде мова про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а тому посилання апелянта на порушення п.12 розділу 2 даної Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року№ 1452/735, є безпідставним, так як у ньому визначено обов`язок поліцейського направити особу до найближчого закладу охорони здоров`я у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, а не алкогольного сп`яніння, ознаки якого перелічені в п. 3 розділу I цієї Інструкції.

Безпідставним є посилання і на порушення п. 15-19, 22 розділ 111 Інструкції, так як згідно матеріалів справи огляд у медичному закладі не проводився.

Відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія сама по собі не спростовує факт керування ним транспортним засобом, а тільки є підставою для не застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, що відповідає положенням роз`яснення, що міститься в п.28 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року з змінами, про те, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права, що і було зроблено судом під час обрання ОСОБА_1 адміністративного стягнення у даній справі.

Всі інші заперечення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дорова А.О. суд розцінює як намагання уникнути ОСОБА_1 відповідальності, а тому не бере їх до уваги.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Слід також зазначити, що у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за правопорушення, вчинене 14 серпня 2022 року, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №090260 від 14 серпня 2022 року, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому підстав для скасування постанови судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2022 року в частині про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Дорова Андрія Олексійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 вересня 2022 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 17000 грн залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова