Справа №295/9662/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу АП Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

21.07.2021 об 06 годині 05 хвилин в м. Житомирі по проспекту Незалежності, 55А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "FIAT Doblo" д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest№ 6810», кількість проміле 1,28% в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Котик В.В. не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином засобами телефонного зв`язку, про що свідчить телефонограма в матеріалах справи від 15.07.2022, де захисник зобов`язався забезпечити повідомленням про розгляд справи ОСОБА_1 .

Однак, ні ОСОБА_1 , ні захисник Котик В.В. в судове засідання не з`явились. Натомість, захисник Котик В.В. подав на електронну адресу суду чергове клопотання, згідно змісту якого ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи на іншу дату та час, оскільки продовжує хворіти та перебуває на лікарняному і не може бути присутнім на судовому засіданні.

Разом з тим, на думку суду, клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сукупність зазначених вище обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов`язками.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо він неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КупАП не віднесені до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Хоча ОСОБА_1 і подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте не довів, що перебування на амбулаторному (а не на стаціонарному) лікуванні та маючи захворювання або травму загального характеру об`єктивно унеможливлювало його явку до суду.

Крім того, суд зазначає, що надані клопотання, які були надані суду за весь період розгляду справи не свідчать про факт постійного перебування ОСОБА_1 у медичних закладах та неможливість їх залишення.

Разом з тим, ОСОБА_1 в клопотанні від 14.07.2022 зазначив, що перебуває на лікарняному з підозрою на Covid та вказав, що підтверджуючі документи будуть надані суду на наступне судове засідання, тобто на 15.07.2022, однак станом на 19.07.2022 ОСОБА_1 на підтвердження своєї хвороби надав лише медичний висновок про тимчасову непрацездатність, з якої не убачається, що останній має захворювання на Covid.

Суд звертає увагу, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до Богунського районного суду м. Житомира ще 27.07.2021 та відкладалася на підставі клопотань як самого ОСОБА_1 , так і його захисника Котик В.В.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 та його захиснику було надано достатньо можливостей та необхідний час для надання доказів щодо відсутності винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд враховує, що чергове відкладення слухання справи призведе до спливу строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП і уникнення притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП .

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 та його захисник Котик В.В. були належним чином повідомлені про дату судового засідання, однак на неодноразові виклики суду у судове засідання не з`явились.

Таку поведінку в її сукупності суд розцінює як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування розгляду справи.

З огляду на вищезазначене, суд керуючись ч.2 ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 та його захисника Котика В.В. за наявності доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, відеозапис ізнагрудної відеокамери патрульного поліцейського, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух"встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цьогозакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001р.№1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч.1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 3 грудня 2005 року № 14 судом слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, які знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з моменту, коли правопорушник почав рухатись.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Згідно п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року(далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 Інструкції).

Відповідно до змістуст.266 КУпАПта Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно із статтею 266КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд встановив, що поліцейським складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №084204 від 21.07.2021, за керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.9), встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР України, було роз`яснено його права та обов`язки, роз`яснено суть правопорушення та про те, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» в присутності двох свідків, на що останній погодився. Після продуття в газоаналізатор «Drager Alcotest» останній показав результат тестування 1,28 % проміле, що підтверджується тестом №1369 від 21.07.2021 (а.с.2).

З вказаним результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис на роздруківці з пристрою Драгер, та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), клопотання про проходження медичного огляду в закладі охорони здоров"я останній не заявляв.

Разом з тим, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4516273 від 21.07.2021 убачається, що водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 (в) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.8). Тобто даною постановою також підтверджується сам факт керування вказаним водієм у вказану дату зазначеним транспортним засобом. Дана постанова особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не оскаржувалась, тобто вона є такою, що набрала законної сили.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується доданими до матеріалів про адміністративне правопорушення доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №084204 від 21.07.2021, який підтверджує факт вчинення правопорушення та його обставини (а.с.1);

- роздруківкою тестування (тест №1369) на алкоголь приладом «Alcotest - 6810/ARCL-0577», цифровий показник результату огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 становить 1,28 %;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме «Alcotest - 6810/ARCL-0577»;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_2 від 21.07.2022, які ствердили, що в їх присутності 21.07.2021 ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest», на що останній погодився та результат склав 1,28% проміле (а.с.4,5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.07.2021, з яких убачається, що працівники поліції їхали позаду його автомобіля та зупинили його з приводу не пристебнутого ременя безпеки. Тобто даними поясненнями ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом (а.с.6);

- рапортом поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області (а.с.7).

Суд встановив, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.

Досліджені та оцінені судом докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч.1 статті 130 КУпАП, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст.130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в сумі 454 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.В.Зіневич

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.