ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4947/20

Провадження № 33/4820/23/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Цугель А.О., Дубової М.В., Селезньової М.Д., захисника Бровченка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, директора ПП «Слон Бетон Плюс»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення).

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито, на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За постановою суду, ОСОБА_1 22 червня 2020 року о 21 год. 00 хв. на автодорозі Н-03 297 км., керуючи автомобілем Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м.Хотин Чернівецької області, в напрямку до м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, в порушення вимог п.2.3.б, 14.2.в ПДР, перед початком маневру обгону не впевнився, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого створив аварійну обстановку водію ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в зустрічному для водія ОСОБА_1 напрямку зі сторони м. Кам`янця-Подільського до м.Хотин, при цьому змусив ОСОБА_2 змінити напрямок руху, внаслідок чого транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, та будучи в стані заносу, виїхав на зустрічну для водія ОСОБА_2 смугу руху та допустив наїзд на припаркований в зустрічному напрямку транспортний засіб Scania R420, д.н.з. НОМЕР_3 , з причіпом Wielton PS16ST, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час даної події транспортні засоби Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , Scania R420, д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом Wielton PS16ST, д.н.з. НОМЕР_4 , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання його захисника про призначення авто технічної експертизи, хоча для оцінки дій водіїв автомобілів Scania R420, д.н.з. НОМЕР_3 , та Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , з точки зору їх відповідності вимогам ПДР України необхідні спеціальні знання в області автотехніки, а вказана оцінка не може бути надана судом самостійно. При цьому, суд не володіючи спеціальними знаннями визнає необґрунтованим та не бере до уваги наявний у справі висновок №22-03/21 транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 23.03.2021 року, згідно якого у діях водія ОСОБА_1 Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б створили небезпечну ситуацію для водія ОСОБА_2 , і аварійна ситуація була створена саме діями водія Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 Грибенюка ОСОБА_4 , які суперечили вимогам п.п. 2.3Б, 12. , 12.3, 13.1 ПДР України та технології п. 1.10 ПДР «узбіччя». Даний висновок апелянт уважає належним та допустимим, експерт ОСОБА_5 підтвердив його в процесі розгляду справи місцевим судом. Апелянт вказує, що він аварійну обстановку водію ОСОБА_2 не створював, оскільки не примусив його різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян. Уважає, що ОСОБА_2 , побачивши автомобіль Toyota мав негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж дол. зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, однак ним цього зроблено не було. Крім того, ОСОБА_2 не було враховано дорожньої обстановки та умов, а саме: мокрого дорожнього покриття та наявності двох нерухомих вантажних автомобілів, які створювали перешкоду попутному руху транспортним засобам, а ширина фактичного дорожнього покриття для зустрічного роз`їзду складала лише 2,15 м., а отже швидкість навіть 90 км/год., на яку посилається ОСОБА_2 , не є безпечною в даній дорожній обстановці. Зазначає, що ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути заносу на мокрому узбіччі і втрати керованого стану авто під його керуванням шляхом своєчасного зниження швидкості в межах займаної смуги. З огляду на це, ОСОБА_1 уважає, що в його діях відсутня об`єктивна сторона цього правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Бровченка І.В., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 4 ст. 122 КУпАП (в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення), встановлена адміністративна відповідальність особи за порушення правил обгону (тобто порушення, передбачені ч.2 цієї статті), що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Пунктом 2.3.б ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно із п.14.2.в ПДР України перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416366 від 03.09.2020 року, 22 червня 2020 року о 21 год. 00 хв. на автодорозі Н-03 297 км., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м.Хотин Чернівецької області в напрямку до м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, в порушення вимог п.2.3.б, 14.2.в ПДР, перед початком маневру обгону не впевнився, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого створив аварійну обстановку водію ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався в зустрічному для водія ОСОБА_1 напрямку зі сторони м. Кам`янця-Подільського до м.Хотин, при цьому змусив ОСОБА_2 змінити напрямок руху, внаслідок чого транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, та будучи у стані заносу, виїхав на зустрічну для водія ОСОБА_2 смугу руху та допустив наїзд на припаркований в зустрічному напрямку транспортний засіб Scania R420, д.н.з. НОМЕР_3 , з причіпом Wielton PS16ST, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час даної події транспортні засоби Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , Scania R420, д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом Wielton PS16ST, д.н.з. НОМЕР_4 , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно, в день події, керував автомобілем Toyota Sequoia. Дорожнє покриття після дощу було мокре та деякі дерева внаслідок буревію були повалені. Коли він рухався до м. Кам`янця-Подільського на одній із ділянок дороги, після маневру обгону однієї вантажівки іншою, він вирішив здійснити маневр обгону вантажівки, яка рухалася попереду із швидкістю близько 35 км/год. На початок маневру обгону він не бачив на зустрічній смузі автомобіля Volkswagen Passat, якого побачив, коли обігнав на половину довжини вантажівку, тому вирішив закінчити маневр обгону. На думку ОСОБА_1 саме водій автомобіля Volkswagen Passat повинен був загальмувати, а не повинен був зміщуватися вправо до обочини. Уважав, що оскільки на момент роз`їзду автомобіля, під його керуванням, та автомобіля Volkswagen Passat, ширини проїжджої частини дороги було достатньо для безпечного роз`їзду, він не створив аварійної обстановки і його дії не стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами.

Так, у суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 показав, що він рухався на автомобілі Volkswagen Passat зі швидкістю 80-90 км/год, в напрямку м. Хотин Чернівецької області, із м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області. На одному із відрізків дороги побачив, що на узбіччі зустрічної смуги стояв автомобіль, назустріч йому рухалася вантажівка, а також побачив, що на смугу руху автомобіля, яким керував він, виїхав позашляховик Toyota, здійснюючи маневр обгону вантажівки. Оскільки дорожнє покриття було мокре, він дещо пригальмував та змістив автомобіль ближче до узбіччя, щоб уникнути зіткнення, внаслідок чого частково виїхав на мокре узбіччя та його автомобіль занесло, він втратив керування, намагався вирівняти автомобіль, проте зіткнувся із колесом вантажівки, яка стояла на смузі зустрічного руху. Автомобіль під його керуванням отримав механічні пошкодження, проте ні він, ні пасажири тілесних ушкоджень не отримали.

За показаннями потерпілого ОСОБА_3 , у вказаний у протоколі день та час, його було зупинено працівниками поліції, і, в цей момент, в нього в`їхав автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 .

Свідок ОСОБА_6 у суді першої інстанції підтвердила, що їхала в напрямку м.Кам`янця-Подільського, разом із чоловіком, який керував вантажівкою. На одній із ділянок дороги, на узбіччі, побачила припарковану вантажівку, автомобіль поліції. Вона увімкнула відеозапис на власний мобільний телефон, щоб зафіксувати події, і тоді ж побачила, що вантажівку під керуванням її чоловіка, обганяв позашляховик, а назустріч їм їхав легковий автомобіль. Чоловік пригальмував, щоб надати можливість обігнати позашляховику їх автомобіль, і, в момент роз`їзду автомобілів, легковика занесло, внаслідок чого він зіткнувся із вантажівкою, яку вони обігнали раніше.

За показаннями свідка ОСОБА_7 , він, як пасажир, їхав в автомобілі Volkswagen Passat. Автомобіль рухався зі швидкістю близько 80 км/год. Він сидів на передньому пасажирському сидінні. На одній з ділянок дороги, назустріч їм їхала вантажівка, яку обганяв позашляховик. Водій автомобіля Volkswagen Passat змістився вправо, внаслідок чого автомобіль виїхав на мокре узбіччя, його почало заносити, водій почав гальмувати, проте відбулося зіткнення із вантажівкою, яка стояла на зустрічній смузі. Вважав, що якби водій автомобіля Volkswagen Passat не змістився б вправо, могло б відбутися зіткнення із позашляховиком, який обганяв вантажівку.

Будь-яких об`єктивних даних про те, що потерпілий та вказані свідки обмовляють ОСОБА_1 , в матеріалах справи не має, тому відсутні підстави для визнання показань потерпілого та цих свідків недостовірними.

Із дослідженого відеозапису місцевим та апеляційним судом, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що на ньому зафіксовано обгін вантажівки, із якої вівся відеозапис, автомобілем Toyota Sequoia. На момент наближення автомобіля Volkswagen Passat до вантажівки, на смузі руху останнього, знаходився автомобіль Toyota Sequoia, у тому числі, при роз`їзді автомобілів Volkswagen Passat та Toyota Sequoia, останній, ще перебував на зустрічній для нього смузі руху автомобілів. Крім того, зафіксований занос автомобіля Volkswagen Passat, та наслідки подальшого його зіткнення із вантажівкою, що спростовує доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 .

Схемою місця ДТП від 22 червня 2020 року зафіксовано факт зіткнення транспортних засобів: автомобіля Scania R420, д.н.з. НОМЕР_3 , з причіпом Wielton PS16ST, д.н.з. НОМЕР_4 , та автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема, зафіксовано взаємне розташування транспортних засобів та механічні пошкодження на них.

Судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, дана належна оцінка доказам, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Місцевий суд обґрунтовано прийшов до переконання, що саме порушення пунктів 2.3.б , 14.2.в ПДР водієм ОСОБА_1 , стали причиною того, що водій ОСОБА_2 вжив заходів щодо забезпечення особистої безпеки та безпеки пасажирів у його автомобілі, а саме, змінив напрямок руху та частково виїхав на узбіччя дороги, внаслідок чого його автомобіль занесло, що в подальшому стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суд підставно посилається на те, що в ході судового розгляду не встановлено, що водій ОСОБА_2 різко змінив напрямок руху. На переконання суду, зміна останнім напрямку руху, була саме тим заходом щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, передбаченим диспозицією ч.4 ст.122 КУпАП (в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бровченка І.В. з приводу того, що ОСОБА_1 не бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 внаслідок можливого перелому автодороги, що водій ОСОБА_2 зобов`язаний був загальмувати, а не повинен був зміщати автомобіль в сторону узбіччя, оскільки бічного інтервалу між автомобілями Volkswagen Passat та Toyota Sequoia було достатньо, а також, що винуватість у ДТП саме ОСОБА_2 підтверджується висновком №2-03/21 від 23 березня 2021 року транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, з наведених у судовому рішенні підстав.

Зокрема, доводи ОСОБА_1 про те, що він не бачив автомобіль Volkswagen Passat внаслідок особливостей дороги судом обґрунтовано відхилено, так як із відеозапису події не встановлено будь-яких особливостей дороги (перелом), які б свідчили про обмежену видимість. Крім того, не встановлено будь-яких підстав вважати, що під час зустрічного роз`їзду автомобілів бічний інтервал між автомобілями Volkswagen Passat та Toyota Sequoia був би достатнім, якби водій автомобіля Volkswagen Passat не змістив би його ближче до правого краю проїзної частини.

Крім того, доводи сторони захисту та висновки вказаного експерта, жодним чином, не спростовують того факту, що саме діями ОСОБА_1 створено небезпеку для руху автомобілю Volkswagen Passat, що змусило водія ОСОБА_2 змінити напрямок руху для забезпечення особистої безпеки та безпеки інших громадян, тобто саме діями ОСОБА_1 було створено аварійну обстановку.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 доведена, а його дії, які виразилися у порушенні правил обгону (тобто порушення, передбачені ч.2 цієї статті), що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, правильно кваліфіковані за ч.4 ст.122 КУпАП (в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення).

Твердження сторони захисту про безпідставну відмову у задоволенні клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, не знайшло свого підтвердження, з огляду на те, що поставлені у клопотанні питання не потребують спеціальних знань, а відтак підстав для призначення вказаної експертизи у судді першої інстанції не було.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції, належним чином, не взяв до уваги висновок транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №2-03/21 від 23.03.2022 року, складеного судовим експертом Головіним А.М., не береться до уваги, оскільки місцевим судом було об`єктивно зазначено , що висновки експерта, жодним чином, не спростовують того факту, що саме діями ОСОБА_1 створено небезпеку для руху автомобілю Volkswagen Passat, що змусило водія ОСОБА_2 змінити напрямок руху для забезпечення особистої безпеки та безпеки інших громадян, тобто саме діями ОСОБА_1 було створено аварійну обстановку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що дії ОСОБА_2 не відповідали п.12.1, 12.3 ПДР України, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки апеляційний розгляд проводиться лише в межах інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Кам`янець-Подільського міського суду від 20.02.2020 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі є посилання на інші аргументи ОСОБА_1 , які не потребують детального аналізу апеляційним судом та не мають будь-якого вирішального значення у даній справі про адміністративне правопорушення. При цьому слід зазначити, що з усталеної практики ЄСПЛ, зокрема пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судом апеляційної інстанції надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги, а інші доводи, зазначені у ній, не спростовують висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення, знайшли своє підтвердження, під час розгляду справи апеляційною інстанцією.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та закриття провадження, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням, на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідає вимогам Закону, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и ла:

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша