АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №754/6075/22 Постанова винесена суддею Саламон О.Б.
Провадження №33/824/3389/2022
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Герасимової Тетяни Ігорівни на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст.164 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бобровиця Чернігівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Крім того, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 27 липня 2022 року о 08 год 45 хв по вул. Ю.Гагаріна, 1, ОСОБА_1 з території а/с «Дарниця» проваджував господарську діяльність з перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Бобровиця без отримання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності, чим порушив п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.164 КУпАП України.

В апеляційній скарзі захисник Герасимова Т.І. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року, скасувати цю постанову та закрити провадження в справі.

Обґрунтовуючи апеляційне прохання, захисник посилається на вимоги ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до яких автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, та ст. 32 цього ж Закону, згідно з якої документами для регулярних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України, та зазначає, що суб`єктом інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суб`єкт господарювання, в свою чергу ОСОБА_1 не являється засновником чи посадовою особою будь-якої юридичної особи та не зареєстрований як підприємець, тобто не є суб`єктом господарювання, а відтак і суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

При цьому захисник звертає увагу на те, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 не кваліфікуються як провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а його дії кваліфіковані виключно як надання послуги з перевезення пасажирів на маршруті Київ - Бобровиця без отримання ліцензії на провадження такої діяльності, тобто в провину ОСОБА_1 ставиться здійснення перевезень без отримання ліцензії, можливості отримати яку він взагалі не мав, не являючись суб`єктом господарювання.

Такі обставини, як вважає захисник, залишилися поза увагою суду першої інстанції, який в ході судового розгляду мав би встановити, чи є ОСОБА_1 суб`єктом господарювання та чи може він бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у відповідності до викладеної у протоколі кваліфікації/фабули, але цього не зробив, наслідком чого стало протиправне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже суд належним чином не дослідив всі обставини справи, не проаналізував докази та не перевірив аргументи сторони захисту, тому прийняв невмотивоване та протиправне рішення.

Захисник також зазначає, що пояснювальна записка головного спеціаліста Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Д.Радченка, на зміст якої суд послався як джерело доказів начебто використання транспортного засобу для перевезення пасажирів за регулярним автобусним маршрутом, не є джерелом доказування в рамках даної справи, оскільки не являється офіційним документом будь-якого встановленого законом зразка, що може посвідчувати чи підтверджувати ті чи інші факти. Водночас сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки така позиція не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

З посиланням на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Що стосується клопотання про поновлення строку оскарження судового рішення, то захисник поважність причин його пропуску обґрунтовує тим, що зі змістом оскаржуваної постанови сторона захисту ознайомилася лише 08 жовтня 2022 року, після отримання її засобами електронного поштового зв`язку, та протягом десяти днів звернулася з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та враховуючи, що судове рішення постановлено без участі ОСОБА_1 та захисника, а копію судового рішення захисник отримала 08 жовтня 2022 року та 14 жовтня 2022 року засобами електронного зв`язку направила апеляційну скаргу, вважаю можливим поновити стороні захисту процесуальний строк оскарження постанови судді місцевого суду від 29 вересня 2022 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника Герасимової Т.І. підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначених вимог закону дотримано не було.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів, може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з вимогами ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення II № 0007242 від 27 липня 2022 року, 27 липня 2022 о 08 год 45 хв по вул. Ю.Гагаріна, 1 ОСОБА_1 з території а/с «Дарниця» проваджував господарську діяльність з перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Бобровиця без отримання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності, чим порушив п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Ліцензію на право надання послуг з перевезення пасажирів може отримати лише суб`єкт підприємницької діяльності.

В той же час, долучені до протоколу документи: таблиця вартості проїзду на міжобласному маршруті Бобровиця - Київ, рейси №563/564 та 565/566, розклад руху автобусів на цьому маршруті, паспорт міжміського автобусного маршруту, складено та затверджено автомобільним перевізником ТОВ «ЛАКТ-0777». За поясненнями ОСОБА_1 у протоколі ця компанія не встигла у зв`язку з військовим станом отримати необхідні документи, а в суді ОСОБА_1 пояснив, що працював у ТОВ «ЛАКТ-0777» водієм. Тобто за результатами оцінки таких доказів можна дійти висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання в розумінні законодавства України, у зв`язку з чим і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, що полягає у здійсненні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому пояснювальна записка головного спеціаліста Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Д.Радченка від 08.09.2022 не може бути самостійним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не підписана самим автором та за своїм змістом містить інформацію, яка повинна доводитися іншими доказами (зокрема, документом, складеним за результатами перевірки відповідно до направлення №000351 від 21.07.2021, поясненнями свідків - пасажирів автобуса тощо), до того ж не містить достовірної інформації про те, що ОСОБА_1 являється суб`єктом господарювання та має нести відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме за ті дії, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не ґрунтується на доказах у справі, а твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом цього адміністративного правопорушення, нічим не спростовані.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року, як така, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Герасимовій Тетяні Ігорівні строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника Герасимової Тетяни Ігорівни задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко