Справа №592/9589/22
Провадження №3/592/2513/22
Справа №592/9592/22
Провадження №3/592/2514/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Котенко Ольга Анатоліївна, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Молібог Ю.М., прокурора Чухно А.В., розглянувши матеріали які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вільшана Недригайлівського району Сумської області, громадянки України, працює заступником директора з навчально-виховної роботи КУ Навчально-виховний комплекс №16 імені Олексія Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколами №117/2022, №118/2022 від 06.12.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП тимчасово виконуюча обов`язки директора Комунальної установи Сумський навчально-виховний комплекс №16 імені Олексія Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради ОСОБА_1 не вжила заходів передбачених п.п.1-2, 3-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» під час здійснення повноважень посадової особи юридичної особи публічного права.

Рішенням Сумської міської ради №1587-МР від 21.12.2016 року затверджено Статут Комунальної установи Сумський навчально-виховний комплекс №16 імені Олексія Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради. Згідно п.1.1. Статуту Комунальна установа Сумський навчально-виховний комплекс №16 імені Олексія Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради (далі за текстом навчально виховний комплекс) - є навчальним закладом, комбінованого типу, який забезпечує реалізацію права громадян на здобуття дошкільної та повної загальної освіти дітей віком від 1 року та є неприбутковою установою. Згідно з п.1.4. Статуту засновником навчально-виховного комплексу є Сумська міська рада (далі - Засновник). Засновник або уповноважений ним орган (управління освіти і науки Сумської міської ради) здійснює фінансування навчально-виховного комплексу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування, харчування дітей та медичне обслуговування дітей.

Відповідно до п.1.5. Статуту навчально-виховний комплекс є юридичною особою з дня його реєстрації, діяльність якого підпорядкована уповноваженому органу, має самостійний баланс, рахунки, печатки встановленого зразка, штамп, бланки з власними реквізитами.

Відповідно до п.8.1. Статуту управління навчально-виховним комплексом здійснюється його Засновником. Засновник здійснює свої повноваження безпосередньо та через уповноважений ним орган відповідно до чинного законодавства України. Безпосереднє керівництво навчально-виховним комплексом здійснює його директор, яким може бути лише громадянин України з вищою педагогічною освітою на рівні спеціаліста або магістра, стажем педагогічної роботи не менш як три роки та який успішно пройшов атестацію керівних кадрів освіти у порядку, встановленому Міністерством освіти і науки України. Згідно з п.8.3. Статуту директор навчально-виховного комплексу: здійснює керівництво колективом закладу, забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівнів працівників; організовує навчально-виховний процес; забезпечує контроль за виконанням навчальних планів і програм, рівнем досягнень учнів у навчанні, якістю знань, умінь та навичок учнів; відповідає за якість і ефективність роботи педагогічного колективу, реалізацію Державного стандарту початкової, базової та повної загальної середньої освіти, базового компоненту дошкільної освіти; діє від імені закладу, представляє його в усіх державних та інших органах, установах і організаціях, укладає угоди з юридичними та фізичними особами; розпоряджається в установленому порядку майном і коштами навчально-виховного комплексу; відповідає за дотримання фінансової дисципліни та збереження матеріально-технічної бази навчально-виховного комплексу; приймає на роботу та звільняє з роботи технічний та обслуговуючий персонал; видає у межах компетенції накази та розпорядження, контролює їх виконання; несе відповідальність за свою діяльність перед учнями (вихованцями), батьками, педагогічними працівниками, Засновником та уповноваженим ним органом, органами виконавчої влади, тощо.

Наказом директора навчально-виховного комплексу від 28.12.2021 року №260-К «Про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора закладу освіти», призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора закладу з 29.12.2021 року по 06.01.2022 року заступника директора з навально-виховної роботи ОСОБА_1 з правом підпису на розпорядчих документах (наказах, розпорядженнях, листах) та покладено персональну відповідальність за всі управлінські рішення та виконання наказів по закладу освіти під час виконання обов`язків.

Отже, з урахуванням положень п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, а тому зобов`язана виконувати вимоги ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно із абз.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Беручи до уваги диспозиції ст.172-7 КУпАП та п.2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч.1 ст.172-7 КУпАП); - у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч.2 ст.172-7 КУпАП). ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді та виконуючи безпосередні обов`язки директора навчально-виховного комплексу видала та особисто підписала наказ від 04.01.2022 №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти», яким встановила надбавку за престижність праці в розмірі 15% посадового окладу заступнику директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 , тобто собі особисто, на весь обсяг навчального навантаження, тобто з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року. Відповідно до інформації щодо нарахувань за престижність праці заступнику директора ОСОБА_1 за період з січня по серпень 2022 року, заступнику директора ОСОБА_1 нараховано 3979,00грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 №373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування», визначено, що з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників установлено надбавку в граничному розмірі 30% посадового окладу (ставку заробітної плати), але не менше 5%, педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування. Розмір надбавки встановлюється керівником закладу (установи) у межах фонду оплати праці. Надбавка встановлюється на весь обсяг навчального навантаження, що виконується працівником.

Право на встановлення надбавки в розмірі до 30% з 01.01.2018 мають керівники закладів загальної середньої освіти, їх заступники, посади яких віднесені до посад педагогічних працівників, вчителі та викладачі закладів професійної (професійно-технічної) і вищої освіти, які викладають предмети згідно з відповідним Державним стандартом загальної середньої освіти.

ОСОБА_1 , реалізуючи повноваження директора навчально-виховного комплексу щодо видання та підписання наказу від 04.01.2022 року №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти», мала приватний інтерес, який зумовлений бажанням отримати матеріальну вигоду у вигляді надбавки за престижність праці (досягнення блага, що належатиме виключно самій особі).

Суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями реально вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішення про підписання наказу від 04.01.2022 року №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти», яким вона встановила надбавку за престижність праці в розмірі 15% посадового окладу заступнику директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 , тобто собі особисто, що в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» є реальним конфліктом інтересів.

Листом управління освіти і науки Сумської міської ради від 25.11.2022 року №13.01-18/1233 визначено, що повідомлень про реальний або потенційний конфлікт інтересів від ОСОБА_1 з 01.01.2021 року по 25.11.2022 року не надходило.

Тимчасово виконуюча обов`язки директора Комунальної установи Сумський навчально-виховний комплекс №16 імені Олексія Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради ОСОБА_1 своєю бездіяльністю, відповідно до п. 1-2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у визначені цим Законом терміни про наявність реального конфлікту інтересів управління освіти і науки Сумської міської ради, який виник 04.01.2022 року під час видання та особистого підписання наказу №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти», яким встановила надбавку за престижність праці в розмірі 15% посадового окладу заступнику директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_1 , тобто собі особисто, на весь обсяг навчального навантаження з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року, отже дії останньої мають ознаки вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за що встановлена ч.1 ст.1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, який виник 04.01.2022 року під час видання та особистого підписання наказу №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти», тобто дії останньої мають ознаки вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за що встановлена ч.2 ст.1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В суді ОСОБА_1 вину не визнала, просила суд закрити провадження у справах відносно неї за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В суді захисник ОСОБА_1 адвокат Молібог Ю.М., просила суд закрити провадження у справах відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, надала до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що в порушення вимог ст.257 КУпАП особою, що складала протоколи не було надіслано повідомлення до Комунальної установи Сумський навчально-виховний комплекс №16 імені Олексія Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Сумської міської ради про складення протоколу із зазначенням характеру вчиненого правопорушення та норми закону, яку порушено. Доказів такого направлення до матеріалів справи не додано. При цьому належних та допустимих доказів того, що проекти протоколів №117/2022, 118/2022 погоджено з прокуратурою згідно спільного наказу Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства доходів і зборів України від 22 квітня 2013 року №52/394/172/71/268/60 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку кримінальних та адміністративних корупційних правопорушень» та відповідно до вимог ст.250 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, що викликає сумнів в достовірності вказаного погодження за його змістом. Дані обставини свідчать про істотні процесуальні та процедурні порушення, допущені при складанні та затвердженні протоколів. Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» -розглядаючи питання щодо наявності конфлікту інтересів у прийнятті участі особи, яка здійснює службові чи представницькі повноваження (депутата сільської, селищної, міської, районної та обласної ради тощо), та підстав для притягнення цієї особи до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ст.172-7 КУпАП, слід відрізняти прийняття рішення в умовах «реального» чи «потенційного» конфлікту інтересів. Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вилинути па об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, мас встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив неприйняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. За змістом зазначеної статті Закону України «Про запобігання корупції» та ст.172-7 КУпАП суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб. Так, при винесенні наказу №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти» відсутня суперечність між особистими інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих повноважень, оскільки вона керувалася Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» №373 від 23 березня 2011 року. Вказаний наказ виданий у відповідності до п.1 Постанови та не суперечить їй. При цьому сам факт винесення наказу є лише формальною дією ОСОБА_1 на виконання своїх обов`язків, а не її особистим рішенням, продиктованим корисним умислом та наявністю приватного інтересу в розумінні Закону України «Про запобігання корупції». Право на встановлення надбавки в розмірі до 30 відсотків з 1 січня 2018 року мають керівники закладів загальної середньої освіти, їх заступники, посади яких віднесені до посад педагогічних працівників, вчителі та викладачі закладів професійної (професійно-технічної) і вищої освіти, які викладають предмети згідно з відповідним Державним стандартом загальної середньої освіти. ОСОБА_1 мала повне право на видачу вищевказаного наказу, з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників на виконання Постанови №373. Даним наказом встановлено надбавку не тільки ОСОБА_1 , а і іншим працівникам закладу. Як убачається з довідки, розмір підвищення для ОСОБА_1 склав 3979грн. за 8 місяців. Згідно з абзацом дванадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно. Відповідно до Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 липня 2016 року №2 (далі -Методичні рекомендації), щодо приватного інтересу першим питанням для кожного суб`єкта відповідальності завжди є правильна оцінка, що таке приватний інтерес і який із них власне може спричинити конфлікт інтересів. Зазначене свідчить про те, що для оцінки наявності приватного інтересу обов`язковим є розуміння службовця (суб`єктивне його відношення). Зокрема, зі змісту пункту 3 підрозділу 2.1. розділу 2 Методичних рекомендацій вбачається, що наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку шляхом порівняння повноважень та існуючого інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупереджені прийняття рішення, чинення діяння службовою особою. Конфлікт інтересів існуватиме в усіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність або неупередженість його рішення або дії під час виконання службових або представницьких повноважень. Навіть тоді, коли прийняті ним рішення, вчинені чи не вчинені дії за наявності приватного інтересу відповідають закону. Стаття 172-7 КУпАП, а зокрема ч.1 та ч.2 передбачає відповідальність за неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Диспозиції цих статей є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень. Згідно з приміткою ст.172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься і у ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Виходячи із системного аналізу вказаних термінів, для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно чітко установити, що а) приватний інтерес наявний, б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вилинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень. Вищенаведене свідчить про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вбачається наявність приватного інтересу та відсутні посилання на факти, що приватний інтерес суперечить службовим чи представницьким повноваженням і така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій ОСОБА_1 . Більш того, в протоколах щодо ОСОБА_1 не зазначено, що вона діяла умисно, у зв`язку з чим вже при формулюванні обвинувачення виключено обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченої ст.172-7 КУпАП. В протоколах відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу. Крім того, спираючись на вищевказане чинне законодавство та судову практику, слід зазначити про те, що зміст наказу за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією. Факт видачі ОСОБА_1 наказу №3-ОД належить до трудових правовідносин, а отже не відноситься до сфери приватного інтересу працівника в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції». Просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.172-7 КУпАП суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень. За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, при винесенні наказу №3-ОД «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти» відсутня суперечність між особистими інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих повноважень, оскільки вона керувалася постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування» №373 від 23 березня 2011 року. Вказаний наказ виданий у відповідності до п.1 Постанови КМУ та не суперечить їй. При цьому сам факт винесення наказу є лише формальною дією ОСОБА_1 на виконання своїх обов`язків, а не її особистим рішенням, продиктованим корисним умислом та наявністю приватного інтересу в розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

Право на встановлення надбавки в розмірі до 30 відсотків з 1 січня 2018 року мають керівники закладів загальної середньої освіти, їх заступники, посади яких віднесені до посад педагогічних працівників, вчителі та викладачі закладів професійної (професійно-технічної) і вищої освіти, які викладають предмети згідно з відповідним Державним стандартом загальної середньої освіти. ОСОБА_1 мала повне право на видачу вищевказаного наказу, з метою підвищення престижності праці педагогічних працівників на виконання Постанови №373. Даним наказом встановлено надбавку не тільки ОСОБА_1 , а і іншим працівникам закладу. Як убачається з довідки, розмір підвищення для ОСОБА_1 склав 3979грн. за 8 місяців.

Згідно з абзацом дванадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів, безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Відповідно до Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 14 липня 2016 року №2 (далі -Методичні рекомендації), щодо приватного інтересу першим питанням для кожного суб`єкта відповідальності завжди є правильна оцінка, що таке приватний інтерес і який із них власне може спричинити конфлікт інтересів. Зазначене свідчить про те, що для оцінки наявності приватного інтересу обов`язковим є розуміння службовця (суб`єктивне його відношення).

Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно також встановити наявність обов`язкової сукупності відповідних юридичних фактів: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Отже, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вилинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

У протоколах про адміністративне правопорушення не вбачається наявність приватного інтересу та відсутні посилання на факти, що приватний інтерес суперечить службовим чи представницьким повноваженням і така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій ОСОБА_1 . Більш того, в протоколах щодо ОСОБА_1 не зазначено, що вона діяла умисно, у зв`язку з чим вже при формулюванні обвинувачення виключено обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченої ст.172-7 КУпАП. В протоколах відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами поза розумним сумнівом не підтверджено, що ОСОБА_1 зобов`язана була і не повідомила про наявність реального конфлікту інтересів Управління освіти і науки Сумської міської ради, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час видання та особистого підписання наказу №3-ОД від 04.01.2022 року «Про встановлення надбавки за престижність праці педагогічним працівникам закладу освіти». З врахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, а тому справа відносно неї підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.36, ч.ч.1,2 ст.172-7, п.1 ч.1 ст.247, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А. Котенко