ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8000/21 Номер провадження 33/814/350/22Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Шумейка Я.В.,

при секретарі - Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 23 травня о 03:40 год. керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дерев`янко, 44 в м. Харкові, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, проходити огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя відмовився та виявив бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6820 ARHF0027 у присутності двох свідків, результат 1,78 проміле.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , прохав скасувати постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року та закрити провадження у справі, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1. ст. 247 КУпАП.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено рік вчинення правопорушення. Після дооформлення матеріалу він повторно був спрямований до Дзержинського районного суду м. Харкова, однак в доповненні до протоколу ДПР18 №284560 УПП в Харківській області, а саме рапорті поліцейського про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР не встановлено дату вчинення правопорушення.

Вказував, що матеріали справи не містять докази керування ним транспортним засобом, а тому підстав для складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у інспектора патрульної поліції не було.

Зазначав, що у поясненнях свідків зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Однак свідки не зазначили чи бачили вони рух транспортного засобу під його керуванням та коли саме вони були залучені в якості свідків. Також в поясненнях не зазначено чи був він згоден з результатами огляду та чи було йому запропоновано пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Крім того зазначав, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, справу розглянуто за його відсутності, що позбавило його можливості надати пояснення.

Також вказував, що працівники поліції порушили порядок проведення огляд на стан алкогольного сп`яніння, ігноруючи його незгоду з результатом огляду 1,78 проміле за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820» та не провели такий огляд у закладі охорони здоров`я, тому такий огляд не може вважатися дійсним.

Вважає, що у зв`язку із порушенням порядку проведення огляду та відсутністю доказів керування автомобілем, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Апеляційна скарга подана після закінчення строку на її оскарження, але апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що 13 жовтня 2021 року отримана ним оскаржувана постанова, 18 жовтня 2021 року в межах строків на апеляційне оскарження, ним була направлена апеляційна скарга на адресу Харківського апеляційного суду.

Після чого листом №01-13/924/2021 від 25 жовтня 2021 року Харківського апеляційного суду, йому була повернута апеляційна скарга, яку він отримав 18 листопада 2021 року, оскільки вона подана із порушенням вимог ст. 294 КУпАП.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за участі захисника ОСОБА_1 , адвоката Лисаченка Є.М.

Відповідно до супровідного листа (а.с.27), ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 13 жовтня 2021 року особисто.

Разом з тим, відповідно до листа №01-13/924/2021 від 25 жовтня 2021 року Харківського апеляційного суду, 20 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року у справі 638/8000/21.

Та відповідно до цього листа Харківський апеляційний суд повернув вказану апеляційну скаргу апелянта, як таку, що подана з порушенням вимог КУпАП.

При цьому матеріалами справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 повернутої його апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 було подано до Харківського апеляційного суду в межах строку на апеляційне оскарження, після чого яку було повернуто апелянту, а матеріали справи не містять дати отримання повернутої апеляційної скарги апелянту, строк на повторне апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Шумейка Я.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотрималась, у зв`язку з чим прийшла до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При винесенні постанови, місцевий суд виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 23 травня 2021 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України; даними чеку тестування на алкоголь, відповідно до якого результати тесту 1,78 проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 травня 2021 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння; даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 23 травня 2021 року їх було залучено в якості свідків при оформленні адміністративного матеріалу за ознаками ст.130 КУпАП. В їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, результат огляду 1,78 проміле; даними відеозапису, який міститься в матеріалах справи.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком місцевого суду.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №284560 від 23 травня 2021 року вбачається, що 23 травня о 03:40 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero Sport, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Дерев`янко, 44 в м. Харкові, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю с порожнини рота, хитка хода, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився та виявив бажання пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6820 ARHF0027 у присутності двох свідків, результат 1,78 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи додано доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення та рапорт інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП ст. лейтенанта поліції О. Андрійченка, з яких вбачається, що в протоколі серії ДПР18 № 284560 від 23 травня 2021 року в графі «чим порушив(ла) вимоги п.» слід вважати вірним: порушення п.п.2.9 «А» Правил дорожнього руху.

Таким чином, дії водія ОСОБА_1 співробітниками УПП в м. Харкові про порушення ним п. 2.9а ПДР України кваліфіковані вірно, так як згідно з п. 2.9а ПДР - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим після повернення справи, до управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції для дооформлення та належного виконання вимог статті 256 КУпАП, працівниками поліції не усунуто даний недолік.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», тому вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №284560 від 23 травня 2021 року є недопустимим доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону не може вважатись належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та братись судом до уваги.

Щодо доведеності керування ОСОБА_1 транспортним засобом слід зазначити наступне.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не керував автомобілем, а за кермом був його товариш.

Дослідивши матеріали справи та долучений відеозапис слід зазначити, що ні матеріали справи, а ні відео не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції не бере до уваги покази свідків у яких зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем, оскільки їх пояснення не містять посилання на час коли саме їх було залучено, а тому суд не може вважати такі пояснення об`єктивними.

Разом з тим ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні матеріали справи не містять відомості про тимчасове затримання керованого ОСОБА_1 транспортного засобу та відсторонення його від керування цим автомобілем.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 додано рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2021 року, яке набрало законної сили та відповідно до якого скасовано постанову серії ЕАН №4246207 від 23 травня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпА, а провадження у справі закрито.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід наголосити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Л.М. Хіль