Справа 362/829/22
Провадження 3/362/501/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2022 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП

встановив:

02.02.2022 року о 16:20 год. у м. Васильків Обухівського району Київської області по вул. Зарічна, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Escort д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, мляве мовлення) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою винність у скоєнні цього правопорушення. Підтвердив, що дійсно напередодні керував транспортним засобом та в момент прибуття працівників поліції лише прямував до автомобіля та не керував ним. Також зауважив, що поліцейські упереджено відносяться до нього, на його думку, через те, що нещодавно щодо нього складався протокол за адміністративне правопорушення передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пояснив, що дійсно відмовився поїхати до медичного закладу для проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння однак потім змінив свою думку та мав намір поїхати зо закладу охорони здоров`я з працівниками поліції однак отримав відмову оскільки протокол було вже складено.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кучерявий В.О.. (діє на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2022 та ордеру серія АА № 1215952 від 19.06.2022) заперечив факт вини свого клієнта і вказав на ряд порушень працівниками поліції при оформлення вказаного протоколу, а саме: зазначив, що ОСОБА_1 автомобілем тоді не керував. Тобто працівники поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а тому доказів перебування останнього у статусі водія матеріали справи не містять. Стверджує, що ОСОБА_1 наркотичних речовин не вживав та погодився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, однак його згода працівниками поліції була проігнорована. До закладу охорони здоров`я для проходження огляду поліцейські його не доставили, чим грубо порушили процедуру, яка передбачена рядом нормативно-правових актів, на що вказує відсутність направлення до закладу охорони здоров`я. Зауважив суду, що долучений відеозапис здійснено працівниками поліції з використанням власного мобільного телефону. Окремо звернув увагу на невірність кваліфікації поставлених в провину дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки диспозиція вказаної частини передбачає повторне протягом року вчинення правопорушення передбаченого ст. 130 КУаАП, однак жодних доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять, так само вказаних відомостей не зазначено і у фабулі протоколу. Тому просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

За клопотанням сторони захисту у судове засідання викликались свідки події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дані про яких зазначені у протоколі, а також працівники поліції, які оформляли даний матеріал.

Свідок ОСОБА_2 надав суду пояснення, що того дня був зупинений працівниками поліції та запрошений в якості свідка при пропозиції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. У його присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, що він засвідчив своїм підписом у письмових поясненнях та протоколі.

Свідок ОСОБА_3 та працівник поліції, який оформляв даний матеріал, до суду не з`явились будучи належно повідомленим, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у її розгляді, суд встановив таке.

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» чітко передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 перелічені такі ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, законодавством чітко передбачено, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я, при цьому, поліцейські зобов`язані забезпечити направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із фабулою ч.2 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки п.2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Ч.2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються <…> суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення <…>.

Щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд констатує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, є вчинення адміністративного правопорушення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 083921 від 02.02.2022 згадана вище обов`язкова ознака складу правопорушення,передбаченого ч. 2 ст. 130КУпАП, не зазначена. При цьому суд зауважує, що до матеріалів справи не додано доказів притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року із накладенням відповідного стягнення.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини санкція, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпAП, за характером і наслідками фактично є кримінальною, а тому під час доведення винуватості у цій категорії справ належить застосовувати стандарт доведення «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок зміни правової кваліфікації адміністративного правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У силу ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже, зурахуванням установлених обставин суд, не погіршуючи становище ОСОБА_1 , доходить висновку про перекваліфікацію його дій із ч. 2 ст.130 КУпАП на ч. 1 ст.130 КУпАП.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозаписи події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування транспортним засобом та підтверджує факт вживання наркотичних речовин тиждень тому, в подальшому відмовляється пройти у встановленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

До достовірності відеозапису в адвоката та його підзахисного зауважень не було, ОСОБА_1 підтвердив, що це дійсно він на відеозаписі.

Отже, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_2 , який у судовому засіданні підтвердив, що це дійсно він на відеозаписі та дані події мали місце.

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

-фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ААБ № 083921 від 02.02.2022, де у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено: «Вживав коноплю» та проставлено короткий підпис;

-даними акта огляду на стан наркотичного сп`яніння, в якому зазначені перелік відповідних ознак такого сп`яніння та зазначено, що такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду та проставлено його короткий підпис;

-даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.02.2022, за якими водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я;

-даними акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.02.2022, за яким транспортний засіб Ford Escort д.н.з. НОМЕР_1 вилучений та поміщений на майданчик тимчасового зберігання.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння та відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядкуз метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке невиконане через відмову ОСОБА_1 . При цьому під час пропозиції йому пройти освідування поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, а також залучив двох свідків. Факт відсторонення водія від керування транспортним засобом підтверджується актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобувід 02.02.2022.

Не зважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_1 щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Щодо покликання сторони захисту про відсутність факту керування транспортним засобом, суд її розцінює як вибраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності з огляду на наявний в матеріалах відеозапис на якому ОСОБА_1 без будь-якого примусу підтверджує факт керування транспортним засобом.

Щодо відсутності у матеріалах справи направлення на проведення огляду на стан сп`яніння, на що звертала увагу суду сторона захисту, то суд зауважує, що це не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Покликання сторони захисту щодо згоди ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоровя суд відхиляє, з огляду на той факт, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів згоди водія на проведення такого огляду та його активних дій для його проведення. Крім того, суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення вказано лише «Вживав коноплю» та проставлено короткий підпис, при цьому будь- яких застережень щодо бажання проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладу останнім не висловлено.

За таких умов поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядок №1103 дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Також суд вважає безпідставними покликання сторони захисту про грубе порушення поліцейським вимог нормативно-правових актів при здійсненні фіксації події на мобільний пристрій, оскільки законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення. Водночас, за змістом ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у ході судового розгляду спростовано доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому клопотання про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особи порушника, невизнання своєї вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 гривень судового збору.

Штраф підлягає сплаті не пізніше п"ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко