Справа № 503/817/22
Провадження №3/503/658/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

23.07.2022 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300452, згідно змісту якого ОСОБА_1 в порушення вимог ч.2 ст. 150 СК України не належним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 20.07.2022 року близько 15.00 години на ставу «Водокачка» штовхнув у воду малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не вміє плавати, а також обзивав грубими нецензурними словами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого в подальшому кинув на землю зробивши кидок через стегно, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала свою вину у вчиненні вище вказаного правопорушення зазначивши, що вважає, що діяння її сина було наслідком взаємних дій присутніх там дітей учасників події, тому батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 також необхідно було притягнути до адміністративної відповідальності, але протокол про адміністративне правопорушення було складено лише стосовно неї. При цьому, надала суду суперечливі пояснення щодо події, а саме згідно першої версії її син розповів їй, що ОСОБА_4 сам попросив штовхнути ОСОБА_3 у воду, що той і зроби, а згідно іншої версії до зазначеної події її чин штовхнув у відповідь. Крім цього, зазначила, що не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та не має інвалідності.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та отриманими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 300452 від 23.07.2022 року (а.с.2), який підписаний ОСОБА_1 без яких-небудь заперечень щодо обставин викладених в ньому та із зазначенням у графі пояснень по суті порушення того, що в подальшому свого сина самого більше нікуди не пускатиме далеко від дома; письмовими поясненнями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 від 20.07.2022 року (а.с.5), наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_5 ; письмовими поясненнями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 від 20.07.2022 року (а.с.6), наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_5 ; письмовими поясненнями неповнолітнього свідка ОСОБА_6 від 21.07.2022 року (а.с.7), наданими ним в присутності законного представника батька ОСОБА_7 ; письмовими поясненнями неповнолітнього свідка ОСОБА_8 від 21.07.2022 року (а.с.8), наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_9 .

Письмові пояснення законного представника потерпілих ОСОБА_5 суд приймає як доказ виключно в сукупності з письмовими поясненнями самих неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , оскільки суд не вбачає розбіжностей у обставинах, які викладенні в них.

Зазначені вище письмові пояснення потерпілих, їх законного представника та свідків є послідовними і узгодженими між собою, що вказує на їх достовірність.

При цьому, письмові пояснення малолітнього свідка ОСОБА_10 від 21.07.2022 року (а.с.9), наданими ним в присутності ОСОБА_11 , як опікуна, суд не приймає як доказ на підтвердження вини та про обставини події, оскільки суду не надано належних доказів (копії рішення органу опіка та піклування, згідно ст. 58, 61 ЦК України) підтвердження того, що ОСОБА_11 є опікуном малолітнього ОСОБА_10 . При цьому, суд зауважує, що наявність у ОСОБА_11 нотаріально посвідченої довіреності виданої ОСОБА_12 24.03.2020 року (а.с.10) на вчинення в його інтересах певних дій щодо оформлення та отримання соціальних виплат не підтверджує ні права опікунства, а ні наявності певних зв`язків самого ОСОБА_12 з малолітнього ОСОБА_10 . Також пояснення не містить відомостей про те, що його було отримано від малолітнього в присутності педагога, психолога або лікаря. У зв`язку з чим суд вважає письмове пояснення малолітнього свідка ОСОБА_10 недопустимим доказом, оскільки його було отримано не у порядку, встановленому законодавством.

Водночас письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 від 22.07.2022 року (а.с.11), наданими ним в присутності законного представника матері ОСОБА_1 , та які відповідають одній з версій події висловлених самою ОСОБА_1 в судовому засіданні під час судового розгляду, суд оцінює критично, оскільки їх зміст суперечить змісту пояснень про обставини події викладеним у письмових поясненнях всіх інших учасників, зокрема свідків, у достовірності яких суд не вбачає обґрунтованості сумніватися.

В свою чергу заперечення ОСОБА_1 щодо вчинення вищевказаного правопорушення, суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови свого захисту з метою ухилення від відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам та спростовуються останніми. Водночас із цим ОСОБА_1 не надала доказів на спростування обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та не заявляла клопотань про забезпечення доказів, зокрема шляхом виклику для допиту свідків. При цьому, суд позбавлений можливості за власною ініціативою здійснювати збір доказів з урахуванням принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у виді попередження.

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Керуючись ст. 23-24, 26, 33-35, 401, 184, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП і застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко