Справа № 368/308/22 Головуючий в суді І інстанції - Шевченко І.І.
Провадження № 33/824/1908/2022 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника Клапчука Ф. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клапчука Федора Петровича на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 17 червня 2022 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Лекфарм», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 09 квітня 2022 року о 12 годині 00 хвилин в м. Кагарлик по вул. Столична гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений шляхом передачі транспортного засобу тверезому водію. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 а Правил дорожнього руху.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 17 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Клапчук Ф.П.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 17 червня 2022 року та закрити провадження на підставі п. 6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що не сприяло повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Звертає увагу, що судом першої інстанції були порушені процесуальні права ОСОБА_1 , зокрема, суд не повідомляв ОСОБА_1 належним чином, оскільки судові повідомлення направлялися на не правильну адресу, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не отримував повісток про виклик до суду та не був повідомлений про розгляд справи, у зв`язку з чим був позбавлений можливості приймати участь у судовому розгляді, подавати клопотання, докази і заперечення.

Наголошує, що місцевим судом не було взято до уваги, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності була здійснена з суттєвими порушеннями чинного законодавства. Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушеннями, без належних доказів вини, а тому підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні.

Звертає увагу, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції проведений з порушенням вимог КУпАП, вважається недійсним.

Стверджує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, а у разі відмови від проведення огляду або незгоди з його результатами, запропонувати пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Вважає, що судом першої інстанції при винесені постанови були залишені поза увагою положення діючого законодавства України, які передбачають порядок і процедуру огляду водіїв на стан сп`яніння, а також оформлення відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ст. 266 КУпАП, п.6 Порядку та п.7 Інструкції передбачають право ОСОБА_1 відмовитись від проходжень огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а поліцейські в свою чергу зобов`язані оформити направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Сторона захисту наголошує, що в порушення норм закону, поліцейський не оформив направлення на проведення огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, та не доставив його до лікарні для проведення огляду.

Крім того, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в медичному закладі не було, та він до такого медичного закладу і не доправлявся.

Апелянт вважає, що наведенні вище обставини дають підстави стверджувати те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Клапчука Ф.П., який підтримав поадну апеляційну скаргу в повному обсязі,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги щодо нього, проте, до Київського апеляційного суду не з`явився, однак в судовому засіданні був присутній його захисник, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, з огляду на положення ст. 252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є передчасними, невмотивованим і не підтверджується доказами.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

У п. 6 Розділу І Інструкції Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Виходячи із змісту вищевказаної Інструкції, суд вважає, що законом чітко визначена процедура виявлення ознак сп`яніння та подальшого огляду водія.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що працівниками правоохоронних органів були дотримані вказані вимоги закону.

Зокрема, передані до суду матеріали не містять запису з боді-камери, які б фіксували зупинку ОСОБА_1 , наявність чи відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння, вказаних у протоколі серії ААБ № 076246, пропозицію пройти йому огляд на стан сп`яніння, його відмову, яка, по суті, інкримінується йому як адміністративне правопорушення та пропозицію поліцейських проїхати до закладу охорони здоров`я для встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння.

Крім того, в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і він від нього відмовився (а. с. 3-4).

Згідно ч.1, 2 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з матеріали страви про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять доказів того, що він відмовився від огляду для встановлення наявності чи відсутності й нього алкогольного сп`янінні і що такий огляд йому взагалі пропонувався..

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Клапчука Федора Петровича - задовольнити.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 17 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко