Провадження №3/521/9929/22

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Федорової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №358133 від 24 вересня 2022 року, вбачається, що 24 вересня 2022 року об 03 годинні 02 хвилин в м. Одесі по Тираспольському шосе, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Kadett», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що було зафіксовано на відео з портативного відеореєстратора №471519, №470361, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Військова частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України надали до суду клопотання, в якому зазначила, що водій автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_1 проходить службу за призовом під час мобілізації з 14 квітня 2022 року за час служби позитивно зарекомендував себе, що підтверджується службовою характеристикою від 29 вересня 2022 року.

Солдат ОСОБА_1 виконує завдання із перевезення особливо небезпечних вантажів, на перевезення яких має кваліфікацію та спеціальний дозвіл, водії такої категорії на вагу золота.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 29 вересня 2022 року № 309 «Про призначення службового розслідування з метою встановлення причин та умов вживання спиртних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за межами території військової частини солдатом ОСОБА_1 24 вересня 2022 року» проведено службове розслідування, за результатами якого солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та визначено вид дисциплінарного стягнення - догана.

Командування частини критично ставиться до подібних випадків, однак враховуючи необхідність виконання завдань в умовах воєнного стану, в тому числі із ураження повітряних цілей, а також виключної обставини, що солдат ОСОБА_1 має відповідну кваліфікацію водія для перевезення небезпечних вантажів, тому просили прийняти до уваги вищевикладені обставини, врахувати також інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, або знімають вину.

Врахувати, що позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік солдат ОСОБА_1 може мати негативні наслідки для виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Враховуючи встановлені обставини, суд приймає до уваги доводи про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності; є водієм автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_1 проходить службу за призовом під час мобілізації з 14 квітня 2022 року, виконував завдання із перевезення особливо небезпечних вантажів на перевезення яких має кваліфікацію та спеціальний дозвіл, кількість водіїв такої категорії є обмеженою, позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік солдат ОСОБА_1 може мати негативні наслідки для виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, зокрема, виконував завдання військової частини НОМЕР_3 . Також варто зауважити, що до цього часу ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий В.К.Гуревський