ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1695/21

10 листопада 2022 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., зща участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гандзюк І.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться адміністративна справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 244705 від 12.11.2021 вбачається, що 12 листопада 2021 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м. Надвірна по вул. Франка, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Patrol», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Зазначає що 12.11.2021 о 18 год. 40 хв. в м. Надвірна по вул. Франка відбулося ДТП за участю транспортного засобу марки «Nissan Patrol», н.з. НОМЕР_1 , власником якого є він, та автомобілем марки «Opel Astra», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ствердив, що він не керував транспортним засобом, а був пасажиром, про що повідомив на місці поліцейському. За кермом автомобіля була його дружина ОСОБА_3 , яка також повідомляла про це поліцейським. Однак працівникам поліції був зроблений помилковий, односторонній висновок про його винуватість, та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як водію та учаснику ДТП, а також пройти медичне освідування. Оскільки він не є особою, яка керувала транспорним засобом, він від проходження огляду відмовився. Тому вважає, що складений протокол за своїм змістом та формою не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, складений по надуманим підставам, а зазначені у ньому обставини є такими, що не відповідають дійсності. Просив провадження по справі закрити у з`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 дала показання, що 12.11.2021 о 18 год. 40 хв. в м. Надвірна по вул. Франка вона керувала транспортним засобом марки «Nissan Patrol», н.з. НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки та не вибрала безпечної швидкості руху, не дотримала безпечного бокового інтервалу, та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч, під керуванням ОСОБА_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Її чоловік перебував на пасажирському місці, так як в той вечір вживав алкоголь. Вона категорично стверджувала і пояснювала працівникам поліції, що саме вона перебувала за кермом. Однак працівники поліції, прибувши на місце ДТП, не відібрали її пояснень, та взявши до уваги наполягання потерпілої зробили хибний односторонній висновок про те, що водієм був її чоловік.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 дав показання, що він є працівником Надвірнянського РЕМ, та 12.11.2021 він вийшовши з роботи після 18 год. 40 хв. в м. Надвірна по вул. Франка, став свідком того, що відбулося ДТП між транспортним засобом марки «Nissan Patrol», н.з. НОМЕР_1 , та автомобілем марки «Opel Astra», н.з. НОМЕР_2 . Стверджує, що не був очевидцем ДТП, а в подальшому на запрошення працівників поліції був свідком при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Ствердив, що ОСОБА_5 при спілкуванні з працівниками поліції заявляв, що він не був водієм, а керувала транспортним засобом марки «Nissan Patrol», н.з. НОМЕР_1 , його дружина ОСОБА_3 , яка також підтверджувала дані факти. Саме через те, що ОСОБА_1 стверджував, що він не керував автомобілем, він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дав суду показання про те, що є працівником Надвірнянського РЕМ. 12.11.2021 він вийшов з роботи біля 19 год. до 19 год. 30 хв., та був запрошений працівниками поліції бути свідком проходження освідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Очевидцем ДТП він не був. У ОСОБА_2 результати алкотестера був 0,00 проміле, а ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, оскільки наполягав, що він не був водієм, а пасажиром.

Згідно відеозапису, який долучено до матеріалів справи, судом встановлено, що працівники поліції підійшли до транспортних засобів після їх зіткнення. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_2 знаходились поза межами автомобілів. ОСОБА_2 наполягала, що іншим водієм є ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 повідомляє, що він був пасажиром, також дружина ОСОБА_3 повідомляє, що саме вона була водієм. Однак працівник поліції даний факт не перевіряє, та будь-яких пояснень не відбирає, та наполегливо стверджує про керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння,та ставить вимогу пройти медичне освідування.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідків, вивчивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.7КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 244705 від 12.11.2021, ОСОБА_1 в м. Надвірна по вул. Франка, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Patrol», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 правил дорожнього руху України.

При цьому матеріали справи не містять даних, про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Навпаки матеріали справи, а саме досліджені судом відеозаписи свідчать про те, що саме дії ОСОБА_1 за кермом автомобіля у визначеному стані не зафіксовано. Початок запису відеокамер фіксує перебіг подій по вул. Франка в м. Надвірна автомобілів учасників ДТП, де відбувається огляд транспортних засобів, також ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , які знаходились поза межами автомобілів, емоцівне твердження потерпілої, яка наполягає, що саме ОСОБА_1 був водієм, заперечення ОСОБА_1 про те, що він водій, повідомлення ОСОБА_3 про те, що саме вона водій, а також твердження працівника поліції про його упевненість у тому, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем у стані сп`яніння, та вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин, коли кожний із учасників ДТП стверджує, що ДТП відбулась через порушення ПДР іншим учасником ДТП, особу водія не встановлено, свідки не були очевидцями ДТП, відсутності оцінки пояснень іншого водія, який ствердив, що вона була за кермом, а вказані доводи не були прийняті до уваги поліцейським, запереченнями на місці події ОСОБА_1 його перебування за кермом, а матеріали справи не містять беззаперечних доказів вини одного з учасників ДТП, вважаю, що фактичні обставини дорожньо-транспортної події не встановлено.

Вважаю, що при складанні протоколу поліцейський дійшов висновку про те, що саме в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП передчасно, без достатніх на те доказів, та які не дають підстав беззаперечно стверджувати, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами вчинення саме ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, та не доведено що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпціїневинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП не доведена допустимими та достовірними доказами. При цьому, вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення та відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, за таких обставин були відсутні.

Виключно водій підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Враховуючи в сукупності досліджені докази приходжу до висновку щодо невстановлення працівником поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суб`єкта відповідальності за вказане правопорушення, тобто особи, яка безпосередньо несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Таким чином суд вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також те, що він є суб`єктом відповідальності не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 9, 221, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 277-2, 280, 283 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.