ПОСТАНОВА

Іменем України

28.11.2022 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянув матеріали, які надійшли від Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 06.10.2022 року надійшли адміністративні матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, щодо ОСОБА_1 за ознакою того, що він 16.09.2022 року близько 12 годин 00 хвилин, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 вчинив хуліганські дії, а саме здійснив підпал вхідних дверей квартири своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав, пояснивши, що не вчиняв підпалу дверей вказаного помешкання, а опівдні 16.09.2022 року перебував зовсім у іншому місці.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами..

Так, матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів щодо вчинення вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення дій саме ОСОБА_1 , оскільки навіть потерпіла ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях від 16.09.2022 року (а.с.5) навела лише власні припущення щодо можливої причетності до вказаного пошкодження її майна колишнім співмешканцем ОСОБА_1 ..

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення від 01.10.2022 року серії ВАВ №482194 (а.с.1) окрім не зазначення жодного свідка даного адміністративного правопорушення, містить невірну вказівку щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, яке за твердженням потерпілої ОСОБА_2 вчинено було в період часу з 02:00 годин до 07:00 годин 16.09.2022 року.

Окрім того, даний протокол складено з безпідставним перевищенням обмеженого положеннями ст.254 КУпАП строку 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, позаяк окрім вказаних письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 16.09.2022 року органом Національної поліції, яким складено проткол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надалі не здобуто інших документальних відомостей про причетність останнього до його вчинення.

З наведених підстав даний проткол про адміністративне правопорушення суддею визнається недопустим доказом, так як він складений не у встановленому законом порядку.

Натомість решта письмових доказів в матеріалах даної справи не містять категоричних відомостей щодо суб`єкта вчинення даного правопорушення, а тому є неналежними доказами.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 29.02.2019 року №1-р/2019 наголошено, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у діях ОСОБА_1 та становить об`єктивні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положеннями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілою, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд .

Суддя Вернік В.М.