ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1267/21

Провадження № 33/4820/131/22

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Селезньової М.Д., захисника Фіщука В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. 00 коп. судового збору.

За постановою суду, 02 серпня 2021 року о 03 год. 37 хв. по вул. Довженка, 1, у м. Волочиську Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyunday Accent», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що копію оскаржуваної постанови отримано захисником Фіщуком В.М. лише 05.01.2022 року, що підтверджується відміткою в матеріалах справи, а тому строк пропущено з поважних та незалежних від нього причин. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що матеріали справи не містять доказів факту керування ним автомобілем. Від проходження огляду на місці зупинки і в медичному закладі він не відмовлявся, однак до лікарні працівниками поліції його направлено не було. Апелянт стверджує, що від подальшого керування автомобілем його не відсторонили, а відео не відповідає протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, на оптичному диску міститься декілька відео файлів, які перериваються через, що не можливо відновити всі обставини події, немає дати та часу фіксації, не зрозуміле джерело походження вказаного відео, не вказано назву приладу на який здійснювалась відео фіксація, його серію та номер, а також не вказано, що до протоколу про адміністративне правопорушення додається відеозапис факту вчинення правопорушення. З огляду на це, уважає долучений відеозапис неналежним та недопустимим доказом у справі. Окрім того, матеріали справи не містять, передбачені законом, підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Вважає, що суд належним чином не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Фіщука В.М., на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Апеляційним судом установлено, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримано поза межами строку на апеляційне оскарження.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

За таких обставин, приходжу до висновку, що цей строк слід поновити.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 486996 від 02 серпня 2021 року вбачається, що 02.08.2021 року о 03 год. 37 хв. по вул. Довженка, 1, в м. Волочиську Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyunday Accent», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.1).

Твердження апелянта про відсутність доказів факту керування ним автомобілем спростовується переглянутим апеляційним судом відеозаписом, з якого убачається, що, у вказаний у протоколі день та час, працівники поліції зупиняють автомобіль, із-за керма якого виходить ОСОБА_1 , який одягнутий в джинсові шорти, бере з заднього сидіння автомобіля футболку та одягає її. Поліцейські виявляють у нього ознаки алкогольного сп`яніння, пропонують йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, проте ОСОБА_1 від такого відмовляється.

Апеляційний суд дійшов висновку, що долучений до матеріалів справи відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості, викладені в протоколі та вину правопорушника.

Доводи ОСОБА_1 про недопустимість відеозапису як доказу з огляду на його неповноту та порушення безперервності відео фіксації подій, апеляційний суд визнає неспроможними, з огляду на те, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що на відеозаписі зафіксовано події, які відбувались 02.08.2021 року, зокрема, його спілкування з працівниками патрульної поліції та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу алкотестеру «Драгер» та у встановленому законом порядку в медичному закладі.

Досліджені судом першої та апеляційної інстанції докази не ставлять під сумнів висновок місцевого суду про вчинення цього правопорушення саме ОСОБА_1 .

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Об`єктивні дані зафіксовані на відеозаписі підтверджують об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення - керування та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Викладені доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не відсторонено його від керування транспортним засобом, спростовується протоколом серії ДПР18 № 486996 у якому зазначено, що водій відсторонений від керування автомобілем.

Посилання в апеляційній скарзі на інші порушення, не впливають на висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі правопорушника, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2021 року.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша