Справа № 946/4337/22
Провадження № 3/946/1559/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2022 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши адміністративні матеріалами, які надійшли з відділу організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого інспектором СПДН Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

29.06.2022 року до суду надійшов з відділу з організації несення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №025284 від 25.06.2022, складений відносно ОСОБА_1 , згідно якого 24.06.2022 о 23:50 год. по вул. Нахімова, №425 в м. Ізмаїл Одеської області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, водія відсторонено від права керування шляхом попередження про повторність, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

13.07.2022 ОСОБА_1 надав суду заяву про закриття провадження у справі, в якій зазначив, що вважає, що провадження відносно нього підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, керувала його дружина та відповідно відсутні були підстави для проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Це підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 025284 та наданих ним пояснень, де він зазначив, що транспортним засобом керувала саме дружина, та він відмовляється від проходження Драгеру та у медичному закладі у зв`язку з тим, що не був за кермом автомобіля. Крім того, в матеріалах справи відсутні відеофайли, які містять інформацію про зупинку транспортного засобу та водія зупиненого транспортного засобу. Долучені до матеріалів справи відеофайли лише містять процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення та відібрання пояснень у осіб. До протоколу про адміністративне правопорушення було долучено, зокрема, компакт-диск з відеофайлами, серед яких є відеофайл з назвою IMG_0365 формату .mov. Вважає, що вказаний файл не є належним та допустимим доказом. Матеріали справи не містять інформацію про те, що ОСОБА_2 був свідком подій, що відбулися 24 25 червня 2022 року, пояснення від нього не відбиралися та будь-яких відомостей про вказану особу матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, відео файл з назвою IMG_0365 формату .mov. не має жодного відношення до інкримінуємого йому, ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, а також є неналежним та недопустимим доказом по цій справі. Як вбачається з листа відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області, обладнання, за допомогою якого було зроблено відеозапис «IMG_0365» формату .mov не знаходиться на балансі відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області, відео зйомка не проводилася співробітниками відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області, а вищевказаний відеозапис був зроблений старшим оперуповноваженим ОУ ДВБ НПУ Петровським Г.Е. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи №524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Також зазначив, що долучені до матеріалів справи пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не містять інформації про водія ТЗ (прізвище, ім`я та по-батькові особи), а тому також не є належним та допустимим доказами.

ОСОБА_1 у судовому засіданні від 13.07.2022 вину не визнав, зазначив, що в його діях відсутній склад правопорушення, який передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, відсутні кваліфікуючі ознаки, передбачені цією статтею, заперечував проти протоколу, просив закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що він не був за кермом та не керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 . За кермом була його дружина. Зазначив, що відразу після оформлення протоколу він поїхав до лікарні та отримав висновок, що він не був у стані алкогольного сп`яніння.

Представник правопорушника ОСОБА_5 у судовому засіданні від 13.07.2022 зазначив, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , про що вказано і у письмових поясненнях притягуваного, які додані до протоколу. Так, немає повної фіксації події, немає фіксації факту керування притягуваним транспортним засобом. Є відеозапис зроблений у іншому форматі, з особистого пристрою, особою, яка не є працівником УПП. Пояснення від ОСОБА_6 відсутні, в протоколі його особа не встановлена. У поясненнях ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не вказано, хто саме був за кермом. Визнання особою факту не є єдиними належним доказом його вини. Немає направлення на проходження визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

У судовому засіданні від 14.07.2022 представник правопорушника ОСОБА_5 зазначив, що у показах свідків є розбіжності. Один свідок сказав, що ОСОБА_9 не відмовлявся на місці від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_6 визнав, що не має компетенції вимагати пройти огляд на стан сп`яніння та складати протокол. Його запис є недопустимим доказом. Дружина не допитувалася. Доказів керування ОСОБА_9 транспортним засобом немає. Нацгвардійці зацікавлені особи та їх покази не можуть вважатися належним доказом.

Свідок ОСОБА_10 , яка є дружиною ОСОБА_1 , в судовому засіданні від 13.07.2022 показала, що довелося порушити комендантську годину. За кермом була вона, їхала вона. Назустріч їм виїхав автомобіль національної гвардії. ОСОБА_11 вийшов із автомобіля та пішов розмовляти з ними, так як вона перелякалася. Потім вони поїхали до дому. Її ніхто не допитував та не викликав по незрозумілим причинам. Під час складання протоколу вона не була присутньою, так як вони поїхали додому і вона пішла укладати дитину спати, потім вже вийшла во двір.

Військовослужбовець Національної гвардії України ОСОБА_12 в судовому засіданні від 13.07.2022 показав, що приблизно о 23:50 години на вул. Нахімова, 307 в м.Ізмаїл був помічений автомобіль, що рухався їм назустріч. Вони зупинили його проблисковими маячками. Водій пред`явив посвідчення поліцейського. Водій почав висловлюватися ненормативною лексикою. Документи водія та посвідчення були на ім`я ОСОБА_1 . У нього були ознаки алкогольного сп`яніння. Притягуваний попросив відвести дружину та дитину до будинку, а вже потім складати протокол. Свідок сів на пасажирське місце в автомобілі притягуваного, а за кермом притягуваний. Потім прибув представник ДВП НПУ ОСОБА_6 , який запитав у ОСОБА_9 , чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння і дав наказ працівнику УПП скласти на ОСОБА_9 матеріали за статтею 130 КУпАП. До наказу ОСОБА_6 не складалися матеріали працівниками УПП. Не чув, щоб працівники УПП питали у ОСОБА_9 про проходження огляду на стан сп`яніння, питав це лише ОСОБА_6 .

Військовослужбовець Національної гвардії України ОСОБА_4 в судовому засіданні від 13.07.2022 показав, що побачили автомобіль, який рухався назустріч. Зупинили авто світло-звуковим сигналом. Притягуваний зупинився і почав висловлюватися нецензурною лайкою. Здалося, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння. На прохання ОСОБА_9 його супроводили до дому, щоб звільнити дружину з дитиною. За кермом був ОСОБА_1 . Матеріали складалися вже біля його будинку. Коли приїхала поліція, то він відмовився проходити огляд.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні від 14.07.2022 показав, що 24.06.22 під час комендантської години їхала машина. Вони включили проблискові маячки та зупинили автомобіль. Водій почав нецензурно висловлюватися. Потім пред`явив посвідчення поліцейського. Челак попросив супроводити до дому, так як з ним були дружина та дитина. Їх супроводили та до будинку під`їхали працівники поліції. На місці зупинки ОСОБА_1 погодився на огляд для визначення стану сп`яніння, а коли був біля будинку, то він вже відмовився. Хто пропонував пройти огляд, він не бачив.

Оперуповноважений Одеського управління ДВБ НПУ Петровський Г.Є. у судовому засіданні від 14.07.2022 показав, що йому подзвонили, що зупинено автомобіль із співробітником поліції, тому він приїхав. Він побачив ознаки алкогольного сп`яніння і запропонував ОСОБА_9 пройти огляд на стан сп`яніння. Він не бачив, чи керував ОСОБА_9 , однак сам ОСОБА_9 йому сказав, що керував. Відео знімалося на особистий телефон ОСОБА_6 . Протокол складав працівник УПП. Посадовою інструкцією ДВБ передбачено повноваження проводити у тому числі й огляд. «Драгер» у ОСОБА_6 не було. Повноважень вчиняти дії щодо складання матеріалів по статті 130 КУпАП у нього як оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НПУ не має. Відео знімав для дисциплінарного провадження.

Інспектор УПП в Одеській області Каврін М.Д., який склав протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 №025284 від 25.06.2022 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в судовому засіданні від 14.07.2022 пояснив, що отримали виклик на 102, приїхали. Національна гвардія пояснила, що ОСОБА_1 був за кермом та має ознаки алкогольного сп`яніння. Потім прибув ОСОБА_6 та сказав патрульним оформляти його за статтею 130. Доказів, що за кермом був ОСОБА_1 ніяких не надано, відео не було, самі не бачили. Точно інспектор не пам`ятає, чи пропонував він особисто притягуваному проходити огляд на стан сп`яніння, проте повинен був за інструкцією. Всі відео докази були надані суду, долучені до матеріалів. Все, що було записано направилося до суду. Інші працівники УПП лише відбирали пояснення у нацгвардійців та оформлювали рапорти. ОСОБА_6 не допитувався. Відеозапис ОСОБА_6 з його мобільного телефону був відсутнім під час складання матеріалів, а лише його було надано пізніше перед відправкою матеріалів до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення притягуваного, його представника, свідків, дослідивши відеозаписи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.10 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерства Охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другій залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, як вбачається з аналізу наведених норм, до відповідальності за ст.130 КУпАП може бути притягнуто лише водія, особу, яка керувала ТЗ.

Проте, у судовому засіданні у показах свідків встановлені розбіжності щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, суд вважає, що не може брати до уваги покази свідків з цього приводу. Інші однозначні докази доказів керування ОСОБА_1 автомобілем суду не надані.

Протокол про адміністративне правопорушення є тим основним доказом, який повинен бути оформлений тільки спеціально уповноваженими посадовими особами та у ньому можуть бути зафіксовані тільки факти, безпосередньо встановлені спеціально уповноваженим на складання цього протоколу посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення мав би підтвердити повністю і беззаперечно винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у разі визнання його належним і допустимим доказом.

Як встановлено судом та визнано у судовому засіданні безпосередньо оперуповноваженим, співробітник ВД не уповноважений складати протокол за статтею 130 КУпАП та відповідно вчиняти будь-які дії щодо збирання доказів чи складання матеріалів щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

При фіксуванні порушення ст. 2.5 ПДР України, мається на увазі, що факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не встановлено, а має місце тільки відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що співробітник УПП, уповноважений на складання протоколу за статтею 130 КУпАП, пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі. В той час, як статтею 255 КУпАП визначено, що протокол за статтею 130 КУпАП може складати саме уповноважена на те посадова особа органу Національної поліції.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", одним із превентивних заходів поліцейських є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Під дію цієї норми підпадає і нагрудна відеокамера поліцейського.

Відповідно до ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року N 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, передбачено:

- пункт 1.3 розділу 1 - необхідність відеофіксації: "використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції" (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

- пункт 3.3 розділу 3 - випадки застосування такого превентивного заходу: "нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:

- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;

- при перевірці документів;

- при поверхневому огляді;

- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;

- при наданні допомоги особам;

- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Патрульному заборонено використовувати відеореєстратор в особистих цілях чи не під час несення служби, а також заборонено самостійно показувати інформацію третім особам, змінювати, редагувати, видаляти, копіювати тощо - це закріплено у п. 3.7 Розділу 3 Інструкції. Після здачі технічного приладу уповноважена особа структурного підрозділу інформаційних технологій та зв`язку управління патрульної поліції зберігає відеозапис на сервері.

У п. 3.5 розділу 3 вказаної Інструкції зазначається, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Так, суд зазначає, що відеозапис, який долучено до протоколу, зроблено на особистий телефон оперуповноваженого Одеського управління ДВБ НПУ ОСОБА_13 , про що було ним зазначено у поясненнях, наданих у судовому засіданні, що саме він, а не співробітник УПП запитав у ОСОБА_1 про його бажання пройти огляд на стан сп`яніння, що не може бути належним доказом дотримання установленого законом порядку проходження огляду на стан сп`яніння. З самого запису також вбачається, що це питання завдавалися навіть не у присутності працівників патрульної поліції. Тобто особа, яка уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, не пропанувала притягуваному пройти огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку.

Отже, з наведеного вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відтак є недійсним та не може бути прийнятим судом, що тягне за собою визнання наданого відеозапису та самого протоколу про адміністративне правопорушення недопустимими доказами.

Крім того, суд зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №025284 від 25.06.2022, притягуваний зазначив, що незгодний з протоколом, чим підтверджується невизнання ним, викладених у протоколі фактів.

Також, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Акт про незгоду притягуваного на проведення огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів або незгода для проведення медичного огляду.

Факт ненадання притягуваному поліцейським можливості проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та не отримання від притягуваного відмови у проходженні такого огляду є порушенням встановленої законом процедури та такі дії не відповідають вимогам ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для встановлення "обґрунтованості висунутого обвинувачення" у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".

Отже, належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, поліцейськими суду не надано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вимоги ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Виходячи з аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення. передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення. передбаченого ст.286-1 КК України, вбачається, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод можна вважати «кримінальним».

Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є обґрунтованим застосування в даному випадку положень ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких умов, суд вважає, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, є безпідставними та не підтверджуються належними доказами, які були надані суду.

З урахуванням чого суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 62 Конституції України, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, отже провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Повний текст постанови складено 18.07.2022 року.

Суддя: А.С. Адамов