КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/1508/22 Головуючий у І інстанції Левко В.Б.
Провадження №33/824/1693/2022 Доповідач Ковальська В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Семенець І.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови судді, 18 грудня 2021 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia Cerato», н/з НОМЕР_1 по вул. Вербицького, 24 у м. Києві з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року щодо нього та закрити адміністративне провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вважає, що постанова судді є такою, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Як зазначено у постанові судді першої інстанції, ОСОБА_2 заперечував свою вину, надавши пояснення, що 18 грудня 2021 року о 00 год. 15 хв. рухався на своєму автомобілі марки КІА CERATO з номерним знаком НОМЕР_1 у місті Київ по вулиці Вербицького біля будинку 24, і був зупинений співробітниками ДПП УПП, а саме інспектором ДПП УПП в м. Києві капітаном поліції.

Першопричина зупинки не мала жодного відношення до стану водія. Поліцейський, не маючи обґрунтованих підстав, запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння обґрунтовуючи це тим, що у водія спостерігалося тремтіння пальців рук, неприродна блідість та порушення координації рухів. Тремтіння рук є природним явищем на стрес і обґрунтовується хвилюванням.

При цьому, у працівників поліції не було технічної можливості провести огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 власноручно чітко зазначив, що він не відмовляється від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння, але з моменту затримання пройшло вже більше 3 годин.

Таким чином, поліцейський не дотримався встановленого Інструкцією порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не направив ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я протягом саме 2 годин, що є недбальством з боку працівника поліції.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення містяться помилки, а саме вказане про розгляд справи у Дарницькому районному суді міста, про що і йде мова у відео на нагрудній камері, а сам протокол про адміністративне правопорушення йому не було вручено у порушення вимог закону, зокрема, наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», відповідно до якого, у разі допущення порушень при оформленні такої постанови - його заповнений бланк вважається зіпсованим.

Проте, незважаючи на дані порушення, тобто зіпсований по суті фіктивний протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 209362 від 18 грудня 2021 року, суддя взяла до уваги саме його як недопустимий взагалі доказ.

Тобто суддя у своїй постанові взяла до уваги саме недопустимі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 209362 від 18 грудня 2021 року із виправленнями, недостовірними даними, та відповідь на запит без підтвердження даних дій відеозаписом, як це необхідно.

Окрім того, апелянт зазначає, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння у належній формі, а дані протоколу про те, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому Законом порядку водій відмовився, є недостовірними.

В поясненнях понятих є виправлення, а отже такі пояснення не можна вважати допустимим доказом.

Відтак у діях патрульних убачається провокація ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, у вказаній постанові зазначено, що, серед іншого, вина ОСОБА_1 к вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом і нагрудної відеокамери працівника патрульної поліції №ФФ00778, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також у постанові йде мова, що ОСОБА_1 був доставлений до КНП КМНКЛ "Соціотерапія" лейтенантом поліції ОСОБА_3 та лікарем-наркологом ОСОБА_4 було ознайомлено Ільєнка із процедурою проходження перевірки на стан сп`яніння. Суддя у постанові констатує, що коли ОСОБА_1 було нібито доставлено для проходження огляду на стан сп`яніння, то пройшло майже 3 години, тобто більше двох годин як передбачено Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОХ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Відтак, не виключено, що при відмові від проходження огляду на стан сп`яніння мало місце двозначне трактування тверджень.

Отже, факт перебування ОСОБА_5 в стані сп`яніння, на думку апелянта, не доведено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , та його захисника Семенець І.Л.,які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року про винністьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 209362 від 18 грудня 2021 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Вказаними доказами підтверджується, що 18 грудня 2021 року о 01 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Вербицького, 24 водій автомобіля «Kia Cerato», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_1 керував транспортним засобомз явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 ПДР України.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень, допущених, на думку апелянта, поліцейськими під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Зокрема, незалежно від причин зупинки транспортного засобу чи наявності або відсутності підстав для зупинки транспортного засобу, поліцейський, у разі виявлення у водія ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, має право вимагати від водія пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану водія.

Водночас, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, незалежно від того, чи мав право поліцейський зупиняти транспортний засіб під керуванням цього водія, оскільки відповідно до підпункту а, пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилання апелянта на те, що у працівників поліції не було технічної можливості провести огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, є голослівним, як таке, що не підтверджується матеріалами справи.

Безпідставним є твердження апелянта про те, що ОСОБА_2 не направлявся для огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я протягом 2 годин, оскільки таке твердження спростовується даними протоколу про адміністративне правопорушення щодо часу вчинення правопорушення та часу складання протоколу, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, здійсненим у закладі охорони здоров`я.

Дійсно у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 власноручно зазначив, що він не відмовляється від проходження медогляду на стан алкогольного сп`яніння, але з моменту затримання пройшло вже більше 3 годин.

Проте такий запис у протоколі про адміністративне правопорушення не спростовує інших доказів у справі, які свідчать про відмову ОСОБА_5 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння: письмових пояснень свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з якого убачається, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Зрештою, згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 був доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте такий огляд не пройшов у зв`язку з відмовою.

Посилання апелянта на те, що йому не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення не може бути взятим до уваги, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 відмовився отримувати копію протоколу, а сама копія протоколу долучена до матеріалів справи.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, обставини, викладені у протоколі, були підтвердження в судовому засіданні, відтак суддя районного суду обґрунтовано послався на цей протокол у своїй постанові, а доводи апеляційної скарги щодо фіктивності протоколу та його недопустимості, як доказу є неспроможними.

Твердження апелянта про те, що у діях патрульних поліцейських убачається провокація ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення є надуманими.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту перебування ОСОБА_5 у стані сп`яніння, а також на те, що ОСОБА_1 було доставлено для проходження огляду на стан сп`яніння майже через 3 години після зупинки транспортного засобу не можуть бути взятими до уваги, оскільки факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та дотримання вимог ст. 266 КУпАП мають значення при притягненні особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, матеріалами справи доведено порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 та закриття провадження у справі, як про це прохав апелянт.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська