ПОСТАНОВА

Справа № 947/28759/22

Провадження № 3/947/8309/22

09.12.2022 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ВАВ №542774 від 19.11.2022, складений ст.ДОП СДОП ВП ОРУП№1 ГУНП в Одеській області майором поліції Бондаренко В.С. щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 19.11.2022, близько 07.00 год., за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Філатова, буд.15а, пребуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювалася нецензурною лайкою на адресу працівників поліції.

Дії ОСОБА_1 офіцером поліції були кваліфіковані за ст.173 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду на виклик не прибув. Він був додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибув до суду, хоча достовірно знав, що матеріали щодо нього направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавився справою щодо нього, будучи додатково сповіщений через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без його участі.

Згідно ст.278 КпАП України під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи зібрані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши надані офіцером поліції матеріали, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, що є підставою для закриття справи.

Так, автором протоколу не надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, а в матеріалах справи відсутні їх пояснення.

Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення та рапортів працівників поліції, явно недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні хуліганських дій.

Наявний в матеріалах справи єдиний доказ вини ОСОБА_1 , а саме рапорта інспекторів ВП ОРУП№1 ГУНП в Одеській області майора поліції Бондаренка В.С. та майора поліції Таран К. не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Така позиція повністю узгоджується з висновком ВС від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також принцип презумпції невинуватості, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України, не доведена допустимими та достовірними доказами.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, справа про адміністративне правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КпАП України.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КпАП України, відносно ОСОБА_1 закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.