КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/4376/22 Головуючий у суді І інстанції Якимець О.І.
Провадження № 33/824/3362/22 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Нечваля Яна Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 30 вересня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 210698 21 квітня 2022 рокуо 16:00год.в м. Києві по просп. Правди, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Проба позитивна - 1,85 промілечим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, та стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн в дохід держави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану постанову, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, а провадження в справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки факт перебування останнього в момент керування автомобілем в стані сп`яніння є недоведеним, у протоколі неправильно вказана суть порушення, а саме частина статті порушення, яка ОСОБА_1 ставиться в провину, і в даному випадку наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, яке йому ставиться в провину.

Зокрема, адвокат зазначає, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення неіснуючої частини 2 1, хоча ст. 130 КУпАП не містить частину 2 1, а містить окремо частину 1 та частину 2.

Щодо суті порушення, апелянт зазначає, що у протоколі складеному за ч. 2 ст. 130 КУпАП у графі «суть адміністративного правопорушення» неправильно викладено суть порушення, а саме вказано що «керував в стані алкогольного сп`яніння», при цьому відсутня інформація про повторність протягом року вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно ОСОБА_1 не можливо притягнути до відповідальності за протоколом, оскільки у ньому невірно вказано суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та взагалі неможливо встановити, порушення якої частини ст. 130 КУпАП ставиться в провину, а суд не має права редагувати чи уточнювати вказані відомості протоколу.

Матеріали справи не містять доказів того, що на момент коли ОСОБА_1 керував автомобілем він перебував у стані сп`яніння, а сам по собі протокол не може бути єдиним достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки складений стороною обвинувачення. Крім цього, поліцейські не бачили щоб ОСОБА_1 керував автомобілем, так як протокол складали біля припаркованого автомобіля без коліс на «шиномонтажі».

Також апелянт заперечує можливість інших доказів підтвердити вину ОСОБА_1 , зокрема таких як: згода ОСОБА_1 з протоколом; свідчення ОСОБА_4 в якості свідка що приєднані до матеріалів протоколу не підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння в момент керування автомобілем і не можуть братись до уваги судом, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до приїзду поліцейських стався конфлікт; відеозапис також не може бути доказом того, що саме на момент керування автомобілем ОСОБА_1 перебував у стані спяніння, так як на ньому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем.

В апеляційній скарзі адвокат Нечваль Я.В. аналізує пояснення ОСОБА_1 , де він говорить, що вжив алкоголь, який знаходився в його автомобілі вже після того як приїхав на шиномонтаж, на момент коли він керував автомобілем, то був тверезий. Після проходження огляду на стан сп`яніння визнав, що вживав алкоголь, але не вказав коли це відбулося, пояснюючи це тим, що був розгублений і не знав чи має це значення, не знав, що вживання алкоголю в салоні автомобіля не є порушенням.

При апеляційному перегляді всудовому засіданні суду апеляційної інстанції 29 листопада 2022 року адвокат Нечваль Я.В. підтримав повністю апеляційну скаргу та обставини викладені в ній, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення адвоката Нечваль Я.В., який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 210698 від 21 квітня 2022 року;

- тестом, який проводився за допомогою приладу «Драгер» ARMF-0296 alcotest 7510 з результатом - 1,85 %;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 ;

- копією постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 2 серпня 2021 року;

- відеозаписом із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції (ID № 476368).

Заперечення захисника Нечваля Я.В. з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, вживав алкоголь в салоні нерухомого автомобіля, суд розцінив як позицію захисту для уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП,постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором.

За ч. ч. 7, 8, 9 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП).

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серіїААД №210698 від 21квітня 2022 року в цей же день - 21 квітня 2022 року о 16:00 год. в м. Києві по просп. Правди, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Проба позитивна - 1,85 проміле, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Тут же необхідно звернути увагу, зокрема, щодо частини статті, порушення якої ставиться ОСОБА_1 в провину, оскільки адвокат в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення неіснуючої частини 2 1, проте ст. 130 КУпАП не містить частину 2 1, а містить окремо частину 1 та частину 2.

Необхідно зазначити, що протокол складено на стандартному бланку виготовленому типографським способом, печатним шрифтом, зеленим кольором, вказано серію та номер протоколу, де є вільні графи для їх заповнення при складанні протоколу, які заповнені від руки писаним шрифтом авторучкою чорного кольору чорнил (а.с. 1).

Так у графі, де відмічається частина статті КУпАП, вказано цифра «2» авторучкою чорним кольором, при цьому на відстані близько сантиметра за цифрою «2», при глибокому вдивлянні злегка проглядається написане, майже непомітно, можливо, олівцем цифра «1», і далі по тексту вказано ст. «130» написано таким же чорним кольором чорнил авторучки, що і частина статті цифра «2», так як і всі графи протоколу, крім пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Що читається однозначно як «ч. 2 ст. 130 КУпАП» і не викликає ніяких сумнівів чи незрозумілостей, яка частина статті ставиться в провину ОСОБА_1 і таким чином спростовуються твердження адвоката про те, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення неіснуючої частини 2 1, ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

За змістом п. 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення серед інших обставин в тому числі зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Розглядаючи справу 12 липня 2022 року, суддя місцевого суду звернув увагу на зміст протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність його вимогам статті 256 КУпАП, та постановою від 12 липня 2022 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, повернув до відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для належного оформлення, мотивуючи тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Однак відповідно до довідки щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 17 травня 2022 року адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 21 квітня 2022 роу, орган, що склав протокол про адміністративне правопорушення просить розглядати за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю, на момент обробки та підготовки матеріалів справи про адміністративне правопорушення для направлення їх до належного суду, відкритого доступу до порталу «Судова влада» та встановити результат розгляду справи, а також додати до матеріалів справи копію постанови не є можливим.

Так, згідно наявної в матеріалах справи довідки старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м.Києві ДПП від 17 травня 2022 року проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 28 травня 2021 року було вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте на момент обробки даних і підготовки матеріалів для направлення до суду був відсутній доступ до порталу «Судова влада» (військові події в Україні, доступ до даного порталу в той час був відсутній), тому встановити результат розгляду справи та додати до справи копію постанови не було можливості. З цих підстав в даній довідці викладено клопотання про розгляд вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення від 21 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 6).

Вказаний допрацьований адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 на виконання постанови суду від 12 липня 2022 року було повернуто до Подільського районного суду м.Києва 20 вересня 2022 року з листом за підписом начальника відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України А.Ольховської від 15.09.2022 року № 13224/41/11/4-2022, де зазначено, що проведеною перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 травня 2021 року вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черувської області (суддя Ушаков К.М., справа № 659/1657/21 провадження № 3/695/1308/21) від 2 серпня 2021 у відношенні зазначеного громадянина застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Враховуючи вищезазначене, просимо суд вчинене гр. ОСОБА_1 21 квітня 2022 року близько 16.00 год. 00 хв. адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП, розглядати за ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 25).

Враховуючи військовий стан в Україні та обмеженість доступу до окремих порталів, зокрема і порталу «Судова влада» судом першої інстанції було вжито заходи для з'ясування обставин справи.

На спростування твердження адвоката в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів щодо того, що на момент, коли ОСОБА_1 керував автомобілем він перебував у стані сп`яніння, а вживав алкоголь в салоні нерухомого автомобіля, судом першої інстанції в було оглянуто у судовому засіданні диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора ID №476368, тривалістю 09:49 хв., та достатньо повно, детально викладено та описано всі події, що відбувалися із зазначенням часу щосекундно та щохвилинно. Так, суд в оскаржуваній постанові зазначив, що ОСОБА_1 кілька разів підтверджував, що він виїжджав на автомобілі (02:07 хв. та 02:20 хв. відео), здійснював розворот на дорозі та уступив машині, якою керувала ОСОБА_4 , а не підрізав її на повороті (04:17-04:29 хв., 07:32 хв.), живе недалеко від шиномонтажу та вирішив замінити колеса на автомобілі (09:17-09:20 хв.), такі однотипні пояснення на зазначеному відео ОСОБА_1 повторював кілька разів. Щодо алкоголю на відеозаписі ОСОБА_1 спочатку стверджував, що вживав алкоголь напередодні за день до цієї події (03:24 хв.), а після проведення тесту за допомогою приладу «Драгер», який було проведено із його згоди в установленому законом порядку зазначив, що з результатом тесту згоден (07:16 хв.) та підтвердив, що вживав алкоголь (09:30 хв.), але не хотів спочатку говорити про це працівникам поліції. Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав без жодних зауважень, написавши, що з протоколом згоден. Відтак матеріали справи та дані відеозапису узгоджуються між собою та не суперечать один одному.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини викладені в протоколі, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.18).

Дослідивши всі наявні матеріали протоколу, суд вірно зазначив, що ОСОБА_1 та його захисником не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували докази, зібрані працівниками поліції, а тому, на думку апеляційного суду, вірно розцінив заперечення захисника Нечваля Я.В. з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, а вживав алкоголь в салоні нерухомого автомобіля, як позицію захисту для уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Реалізувавши своє право володіти та керувати автомобілем, ОСОБА_1 тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 210698 від 21 квітня 2022 року, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами викладеними вище.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 21 квітня 2022 року у ОСОБА_1 із застосуванням приладу «Драгер», та додані до протоколу диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора ID №476368, тест, який проводився за допомогою приладу «Драгер» ARMF-0296 alcotest 7510, з результатом - 1.85 %; копія постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2021 (суддя Ушаков К.М., справа №659/1657/21 провадження № 3/695/1308/21) визначають наявність в діях водія ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 2.9 (а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Інші зауваження апелянта, викладені в апеляційній скарзі на постанову Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року спростовуються висновками викладеними в даній постанові та додаткового тлумачення не потребують.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України задекларовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Уповноважені підрозділи органів Національної поліції наділені владними управлінськими функціями, та вжиття відповідних заходів, в разі незгоди з їх діями, оскарження їх дій та прийнятих ними рішень носить публічно-правовий характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до положень статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів адміністративної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки без вилучення транспортного засобу, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293, ст. 294 КУпАП та ураховуючи наведене вище, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосоване до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без вилучення транспортного засобу є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 293 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Нечваля Яна Вадимовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 30 вересня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Н.В. Ігнатченко