Провадження № 3/127/7363/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2022 о 23.21 год. по вул. Д. Нечая, 162 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Audi, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він у стані сп`яніння не перебував і автомобілем не керував. В подальшому ОСОБА_1 , надаючи пояснення у судовому засіданні, повідомив, що його зупинили безпідставно, оскільки він не увімкнув світло фар через гарне вуличне освітлення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю порожнини з рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Аналогічні відомості викладені у рапорті поліцейського взводу № 2 роти № 4 БУПП у Вінницькій області Регуша В. (далі Рапорт).

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного сп`яніння, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як суд зазначив вище, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 були виявлені три ознаки алкогольного сп`яніння, передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції, тому суд вважає, що у працівників поліції були правові підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння. До протоколу про адміністративне правопорушення також надане направлення водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Направлення) та диск із записом з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 266 КпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з реченням першим частини другої статті 266 КпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому реченням другим частини другої статті 266 КпАП регламентовано, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Зі змісту ж речення третього частини другої статті 266 КпАП випливає, що матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також відповідно до частини третьої статті 266 КпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Суд вище зазначив, що ОСОБА_1 винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, заперечуючи факт перебування у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення та ОСОБА_2 були наведені три ознаки алкогольного сп`яніння, визначені пунктом 3 розділу І Інструкції. Зазначені відомості узгоджуються із Записом, оглянутим у судовому засіданні. Зокрема, з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 не заперечував факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, після того, як йому було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння, повідомив, що не бажає його проходити, оскільки розуміє відповідальність. Проте у подальшому, як слідує із Запису, погодився пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу. Також з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що при наближенні до службового автомобіля поліції ОСОБА_1 почав заперечувати факт керування транспортним засобом і від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 декілька разів було запропоноване проходження огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови від його проходження були роз`яснені. Посилання ОСОБА_1 на те, що йому не пропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на переконання суду, спростовані наданими суду матеріалами, а саме Направленням та Записом.

Отже, аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає, що правові підстави для визнання результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння фіксації відмови від його проходження недійсними в силу приписів частини п`ятої статті 266 КпАП судом встановлені не були.

Захисник Рагімова П.Ю. та Рагімов П.Ю. в судовому засіданні посилались на те, що правові підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння були відсутні, оскільки ОСОБА_1 автомобілем не керував. Оцінюючи зазначені доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до роз`яснень, що надані у абзаці третьому пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі Постанова № 14) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленум ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як суд зазначив вище, надаючи пояснення у судовому засіданні ОСОБА_1 зауважив, що його зупинили безпідставно, тобто він не заперечував факту керування транспортним засобом. В подальшому ОСОБА_1 почав заперечувати такий факт. Суд вважає за доцільне зауважити, що з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що його автомобіль не рухався, однак у подальшому зауважив, що виїхав із заправки та заїхав на шино монтаж, розташований поряд, де хотів лягти спати у зв`язку з тим, що внаслідок сварки з дружиною був напідпитку.

Крім того, суд враховує, що адміністративний матеріал надійшов до суду 27.09.2022, у зв`язку з неодноразовими клопотаннями захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розгляд справи був відкладений. При цьому матеріали справи містять відомості про те, що за клопотанням захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, останній ознайомився з матеріали справи 17.10.2022. Клопотання про витребування відеозапису з реєстратора, установленого в службовому автомобілі поліції захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було заявлене лише 28.11.2022. В подальшому 12.12.2022 до суду надійшов лист за підписом заступника начальника БУПП у Вінницькій області Гаркавюка О., відповідно до якого надати такий запис не представляється за можливе у зв`язку із закінченням строку його зберігання 30 діб згідно з Наказом № 1026 від 18.12.2022. Отже, на переконання суду, така процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника може бути розцінена як процесуальне зловживання з метою знищення частини доказів у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Натомість надані суду матеріали свідчать непослідовну та суперечливу позицію ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом: останній спочатку визнав такий факт у судовому засіданні, а у подальшому його заперечував. Також з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 спочатку заперечував факт керування транспортним засобом, а у подальшому його визнавав. Правові підстави для визнання Запису недопустимим доказом, на переконання суду, відсутні, оскільки з оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, у тому числі й визначені статтею 63 Конституції України (тобто право відмовитись від дачі показань щодо себе та близьких родичів).

Тому, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт керування ОСОБА_1 23.09.2022 о 23.21 год. по вул. Д. Нечая, 162 в м. Вінниці автомобілем марки Audi, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ті відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Однак, статтею 24 Кодексу України про адміністративні правопорушенні (далі КпАП) визначено види адміністративних стягнень, статтею 33 КпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а пунктом 1 частини першої статті 284 КпАП що адміністративне стягнення накладається виключно постановою. Отже, наявність у матеріалах справи відповідних витягів «Армор» та довідки суд не може розцінити в якості доказів, оскільки підтвердженням відповідного факту ознак повторності може бути лише процесуальний документ (зокрема, належним чином завірена копія постанови). Крім того, положення, яким регламентоване використання бази даних «Армор», не зареєстроване в Міністерстві юстиції України. Тому, враховуючи відсутність у матеріалах справи належним чином завірених копій постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд вважає, що факт його притягнення до адміністративної відповідальності належним чином підтверджений не був. Разом з тим, санкцією закону про адміністративну відповідальність безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: