Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/377/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю захисника Урсаленка О.М. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він23.08.2022 року о 09 год. 59 хв. по вул.Короленка, 137 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка,що не відповідає обстановці) та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.08.2022 року, у якому належно викладено встановлені судом обставини правопорушення (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), відеозаписом події (а.с.6).

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необґрунтовану, а провадження по справі закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. У нього поліцейськими не було виявлено, згідно ч.2 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння. Працівник поліції не провів заходів визначених п.7 розділу І Інструкції щодо освідування його у найближчому медичному закладі. При ознайомленні з матеріалами адміністративної справи було з`ясовано, що до матеріалів додано відеозапис про його спілкування з працівниками поліції на якому нема доказів того, що у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Свідків його затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено. Також у нього працівниками поліції не вилучалось посвідчення водія. Отже, поліцейським було грубо порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння. Вважає, що в матеріалах адміністративної справи немає жодного доказу його вини. Тому, суд, не дослідивши обставини справи, при відсутності об`єктивних доказів керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, виніс рішення про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши висновок захисника ОСОБА_1 адвоката Урсаленка О.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Відповідно до п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №380097 від 23.08.2022 року (а.с.1), відеозаписом події (а.с.6), з якої вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4).

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достатніми, такими, що розкривають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на що, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях останнього правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративної відповідальності судом першої інстанції.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, на двох відеофайлах, які долучені до матеріалів справи VID_20220823_102353343, VID_20220823_102823077 зафіксовано рух автомобіля «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який створив аварійну обстановку іншому водію автомобіля. Під час спілкування з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 зазначив, що за кермом його автомобіля ніхто сторонній не перебував. Більш того, з дослідженого апеляційним судом відеофайлу з нагрудних камер поліцейських у розмові з працівником поліції ОСОБА_1 визнав, що керував транспортним засобом, оскільки сперечається про те, чи повинен він був уступити дорогу автомобілю.

Тож, слід визнати необґрунтованими твердження апеляційної скарги про відсутність на відео безпосереднього керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки їм була надана відповідна оцінка та вони спростовуються і самим змістовим наповненням відеозапису.

Крім того, з відеозапису з нагрудних камер поліцейських убачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він відмовився. Також йому неодноразово було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, натомість останній фактично ухилявся від проходження огляду, а саме: повідомляв, що він не керував транспортним засобом, поводив себе зухвало, його поведінка не відповідала обстановці. Така поведінка ОСОБА_1 продовжувалася протягом тривалого часу.

Згідно з протоколом, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, які відображені в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які долучено до протоколу.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Також, слід зазначити, що відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , як це зазначено в апеляційній скарзі.

Дії поліцейських по складанню протоколів про адміністративні правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Тому, доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські упереджено до нього поставились, нічим не підтвердженні.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, не встановлено.

Посилання ОСОБА_1 на порушення порядку проходження огляду працівниками поліції є також необґрунтованими.

Так, слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.

Посилання ОСОБА_1 щодо тієї обставини, що він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, як видно з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом. Проте, в результаті тривалих перемовин з працівниками поліції в решті відповів відмовою, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та узгоджується з іншими доказами у справі.

Є не обґрунтованими також доводи апелянта з тих підстав, що у нього працівниками поліції не вилучалось посвідчення водія, оскільки ОСОБА_1 відмовився надати працівникам поліції посвідчення водія про що було складно постанову за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія, що також підтверджується відеозаписом подій з бодікамер поліцейських.

Доводи сторони захисту щодо відсутності свідків при складанні протоколу не можуть бути підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з таким.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, (в редакції Закону від 16.02.2021 № 1231-IX, який набрав законної сили 17.03.2021 року), огляд водія(судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з матеріалами справи, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована за допомогою технічних засобів. Отже, в даному випадку поліцейським було здійснено відеозапис, а тому присутність двох свідків при відмові останнього від проходження огляду на стан сп`яніння є не обов`язковим, оскільки за правилами ч.2 ст.266 КУпАП, (в редакції Закону від 16.02.2021 № 1231-IX, який набрав законної сили 17.03.2021 року), присутність двох свідків необхідна лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - відмова від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 23.08.2022 реалізував своє право керувати автомобілем «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді районного суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2022 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: