СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/1087/21
пр. № 3/759/23/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Кравець В.М., розглядаючи матеріали, що надійшли з УПП у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 045983 від 14.12.2020 р., 14.12.2020 р. о 14:40 у м. Києві, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Jaguar», д.н.з. НОМЕР_1 , по Брест-Литовському шосе, при зміні напрямку руху не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «Toyota FJ Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 045982 від 14.12.2020 р., 14.12.2020 р. о 14:40 у м. Києві, ОСОБА_2 керував автомобілем «Toyota FJ Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , по Брест-Литовському шосе в напрямку м. Києва, не вибрав безпечної швидкості, дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Jaguar», д.н.з. НОМЕР_1 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 та п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що вину свою не визнає, оскільки, рухалась у крайній лівій смузі та виконувала лівий розворот для руху у напрямку м. Києва, в цей час напрямок руху двома полосами на м. Київ було завантажено великою кількістю транспортних засобів, які рухались повільно. Вона почала робити розворот з крайньої лівої смуги, при цьому пропустила транспортні засоби, які рухалися по двох зустрічних смугах, дочекалася, коли водії транспортних засобів, що їхали в бік м. Києва у дозволених смугах зупинилися та надали їй можливість вчинити маневр розвороту. Після чого, впевнилася в безпечності руху, почала виконувати лівий розворот, у момент, коли колеса її транспортного засобу ще не перетнули лінії дорожньої розмітки 1.11 ПДР відбулося зіткнення з транспортним засобом «Toyota FJ Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 . Також пояснила, що транспортний засіб Toyota рухався на великій швидкості по краю проїзної частини - узбіччю, що відокремлена від смуг дозволеного руху розміткою 1.2 ПДР та перетнув розмітку 1.2 смуги розвороту. Таким чином, ОСОБА_2 гробу порушив ПДР, оскільки їхав по узбіччю, а вона не могла бачити його автомобіль, який рухався по узбіччю з перевищенням швидкості.

Від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення від 27.01.2021 р., у яких він зазначає, що вину свою не визнає, оскільки водій автомобіля «Jaguar», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала розворот, не переконалася, що це буде безпечно, не надала перевагу в русі його транспортному засобу «Toyota FJ Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку та допустила з ним зіткнення. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 045982 від 14.12.2020 р. вказано, що він порушив п. 12.1 та п. 13.1 ПДР, однак вказані пункти він не порушував, так як не міг перевищити швидкість, оскільки на дорозі був затор і він рухався зі швидкістю 30 км/год. та з приводу не дотримання дистанції зазначає, що якби він не дотримався дистанцію, то в`їхав би в автомобіль, що рухався попереду, а в даному випадку водій автомобіля «Jaguar», д.н.з. НОМЕР_1 , в`їхала в бік його автомобіля. У зв`язку з наведеним просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та визнати ОСОБА_1 винною у вчинення адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ілясов О.О. просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 - Сандрович Л.В. у своєму клопотанні від 01.03.2021 р. просить відмовити у залученні експертного висновку № 4-02/21 експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілі Toyota-FJ-Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та Jaguar-I-Pase, д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 22.02.2021 р.

19.07.2022 р. захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ілясовим О.О. подано заперечення щодо прийняття як доказу висновку експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи за матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 759/1087/21 від 21.06.2022 р.

В судовому засіданні 08.08.2022 р. експерти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що висновок експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи за матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 759/1087/21 від 21.06.2022 р. № 10405/21-52/13492/22-52 наданий в двох можливих варіантах, оскільки зі схеми місця ДТП, яка міститься в матеріалах справи не можливо встановити слідову інформацію. Крім цього, місце зіткнення транспортних засобів не можливо встановити, а відтак не можливо відповісти на запитання: «дії кого з водіїв знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної ДТП». Також зазначили, що з висновком № 4-02/21 експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілі Toyota-FJ-Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та Jaguar-I-Pase, д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 22.02.2021 р. експерти ознайомлювалися, проте не брали даний висновок до уваги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи захисників - Ілясова О.О. та Сандрович Л.В., пояснення експертів Галузінського О.М. та Пупіна І.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 10.1, п. 12.1 та п. 13.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у редакції станом на 14.12.2020 р., передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи, а саме:

- протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 045983 та № 045982 від 14.12.2020 р. (а. с. 1, 2);

- схема місця ДТП, яка сталася 14.12.2020 р. (а. с. 3);

- письмові пояснення ОСОБА_2 (а. с. 4);

- письмові пояснення ОСОБА_1 (а. с. 5);

- заперечення від 03.02.2021 р. захисника Ілясова О.О. (а. с. 11 - 17) ;

- копія схеми організації дорожнього руху з км 16+900 - км 18+300 на автомобільній дорозі М-06 Київ - Чоп (а. с. 19-22);

- письмові пояснення від 27.01.2021 р. ОСОБА_2 (а. с. 31-33);

- фотографії з місця ДТП (а. с. 34 -38);

- письмові пояснення від 22.02.2021 р. захисника Ілясова О.О. (а. с. 47-51) ;

- висновок № 4-02/21 експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілі Toyota-FJ-Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та Jaguar-I-Pase, д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 22.02.2021 р., згідно якого відповідно до схеми місця ДТП від 14.12.20 р., відповідей Служби Автомобільних доріг у Київській області № 06с/20 від 04.01.2021 р. і № 06с/472 від 11.02.2021 р., і доповнюючих матеріалів справи фото та відео з місця пригоди відповідно до організації дорожнього руху на ділянці ДТП зони розвороту наявно дві смуги руху в напрямку м. Києва, а «крайня права смуга», у якій рухався автомобіля Toyota-FJ-Cruiser є узбіччям до зони розвороту і на поздовжньому рівні зони розвороту є карманом для розвороту. Відповідно до ПДР узбіччя, напрямні острівці в зоні розворотів і перехідно- швидкісні смуги перед з`їздом-виїздом на примикаюч дороги та прилеглі території не призначені для випередження будь-яким ТЗ транспортного потоку (що слідує в межах виділених для руху по а/д). Представлені матеріали та проведене дослідження вказують на технічну обґрунтованість версії водія ОСОБА_2 в частинах щодо: напрямку руху керованого ним автомобіля Toyota-FJ-Cruiser у «правій» смузі руху (яка насправді є узбіччям) та зони контакту по його автомобілю і розвороту автомобіля Toyota-FJ-Cruiser після зіткнення. Даних для спростування версії водія ОСОБА_2 в частинах «тягнучки» (авт. повільного транспортного потоку) та загальної швидкості потоку приблизно 30км/год. та того, що зліва від автомобіля Toyota-FJ-Cruiser «були фури» матеріали справи не містять. Версія водія автомобіля Jaguar-I-Pase ОСОБА_5 вказує на технічну обґрунтованість, викладеного нею загального механізму і обставин розвитку подій перед і під час ДТП (щодо напрямку руху керованого нею автомобіля Jaguar-I-Pase в транспортному потоці, про надання водіями обох смуг руху в напрямку м. Києва їй можливості для виконання розвороту, про те, що до зіткнення автомобіль Jaguar-I-Pase перетнув другу та першу смугу і передньою частиною в`їхав в карман зони розвороту, де і сталося зіткнення передньої правої частини автомобіля Jaguar-I-Pase з іншим автомобілем Toyota-FJ-Cruiser, з подальшим розкручуванням ТЗ. Відповідно до вимог п.п. 1.5, 10.1 та 10.4 ПДР суцільної ліній 1.1 (з правого боку) та напрямного острівця з горизонтальною дорожньою розміткою 1.16.1 (з лівого боку) водієві автомобіля Jaguar-I-Pase ОСОБА_5 при русі в потоці транспорту від м. Києва для виконання розвороту і подальшого з`їзду з а/д Київ - Чоп на дорогу в напрямку ж/к «Чайка» і санаторію «Перемога» належало до розвороту зайняти крайнє ліве положення в смузі гальмування (на рівні розділювальної смуги), дочекатися або розриву в транспортному потоці або моменту, коли в обох смугах в напрямку м. Києва транспортний потік надасть можливість розпочати маневр розвороту та при виконанні розвороту рухатися в напрямку карману зони розвороту по виділеному коридору між лініями 1.1 та 1.16.1 ПДР. Відповідно до вимог п.п. 1.5, 2.36), 12.1, 13.1 ПДР, дорожніх знаків 1.39 "Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)", 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" дорожньої розмітки 1.1, 1.2, 1.8, 1.16.1, 1.16.3, водієві автомобіля Toyota-FJ-Cruiser ОСОБА_2 при русі в умовах повільно слідуючого транспортного потоку в обох смугах руху в напрямку м. Києва належало уважно слідкувати та своєчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки і тому слід було дотримуватися безпечних дистанцій та інтервалів в потоці ТЗ та швидкісного режиму виключно в межах першої або другої смуги руху в напрямку м. Києва без виїзду на узбіччя (з перетином лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.2) в зону карману розвороту (з перетином лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1) і не намагатися випередити зупинені попереду ТЗ, які пропускали автомобіль Jaguar-I-Pase (що розвертався у дозволеному місці) з рухом по напрямному острівцю (з розміткою 1.16.1 та 1.16.3), а у випадку необхідності з`їзду автомобілем Toyota-FJ-Cruiser з а/д Київ - Чоп на дорогу до ж/к «Чайка» (та санаторій «Перемога») належало починати зміщення з першої смуги руху в напрямку м. Києва на перехідно-швидкісну смугу лише за рівнем напрямного острівця зони розвороту (з розміткою 1.16.1 та 1.16.3) в зоні переривчастої горизонтальної розмітки 1.8. З причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, одноособовими діями водія автомобіля Jaguar-I-Pase водія ОСОБА_5 безпека дорожнього руху не забезпечувалася і тому в її діях, з технічної точки зору, не вбачається невідповідності вимогам ПДР (в тому числі і п.п. 1.5, 10.1, 10.4 ПДР та дорожньої розмітки 1.1 та 1.16 ПДР). З причин, наведених в дослідницькій частині даного висновку, і небезпечна, і аварійна дорожні ситуації в даному випадку були створені одноособовими діями водія автомобіля Toyota-FJ-Cruiser ОСОБА_2 , які суперечили вимогам п.п. 1.5, 2.36), 12.1, 13.1 ПДР, дорожніх знаків 1.39 "Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)", дорожньої розмітки 1.1, 1.2 та 1.16.1 ПДР (а. с. 56-77);

- клопотання про залучення доказів повторності здійснення правопорушення на протязі року (а. с. 78-83);

- фото та відео з місця ДТП (а. с. 85-96);

- клопотання від 01.03.2021 р. захисника Сандрович Л.В. (а. с. 98-100);

- постанова Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021 р. (а. с. 103-104);

- висновок експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи за матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 759/1087/21 від 21.06.2022 р. № 10405/21-52/13492/22-52, у якому міститься висновок, що дослідити технічну спроможність пояснень водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди не виявляється можливим, з причин викладених у дослідницькій частині. Встановити дійсні величини швидкостей руху автомобілів Toyota і Jaguar в рамках даного дослідження експертним (розрахунковим) шляхом не можливо, з причин викладених у дослідницькій частині. ВАРІАНТ 1: в даній дорожній ситуації та з технічної точки зору з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Jaguar ОСОБА_5 повинна була діяти відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України. Водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п.п. 10.2. і 12.9. б) ПДР України. Вирішити питання стосовно технічної можливості уникнути зіткнення з боку водія ОСОБА_5 в рамках даного дослідження неможливо, з причин викладених у дослідницькій частині. Водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 при встановлених обставинах зближення транспортних засобів, мав технічну можливість уникнути даної ДТП шляхом дотримання вимог п.10.2. ПДР України. З технічної точки зору та з причин, викладених у дослідницькій частині дії водія автомобіля Toyota ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.2. ПДР України, внаслідок яких відбулося зіткнення автомобілів Toyota і Jaguar, а вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Оцінити дії водія автомобіля Toyota відповідно до вимог п. 12.9.6) ПДР України, встановити наявність чи відсутність їх у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та встановити чи внаслідок його дій відбулася дана пригода також, не можливо з причин викладених у дослідницькій частині. Оцінити дії водія автомобіля Jaguar відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України, встановити наявність чи відсутність їх у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та встановити чи внаслідок її дій відбулося зіткнення автомобілів Toyota і Jaguar, не можливо; Варіант 2: в даній дорожній ситуації та з технічної точки зору з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Jaguar ОСОБА_5 повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.4 ПДР. Водія автомобіля Toyota ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 ПДР. Водій автомобіля Jaguar ОСОБА_5 за даним варіантом розвитку пригоди, мала технічну можливість уникнути даної ДТП шляхом дотримання вимог п.10.4. ПДР України. З технічної точки зору та з причин викладених у дослідницькій частині встановити чи мав технічну можливість водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , уникнути зіткнення із автомобілем Jaguar, не можливо. З технічної точки зору та з причин викладених у дослідницькій частині дії водія автомобіля Jaguar ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.10.4. ПДР України, внаслідок яких відбулося зіткнення автомобілів Toyota і Jaguar, а вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Оцінити дії водія автомобіля Toyota ОСОБА_2 відповідно до вимог п. 12.3. ПДР України, встановити наявність чи відсутність їх у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та встановити чи внаслідок його дій відбулося зіткнення автомобілів Toyota і Jaguar, не можливо. В рамках даного дослідження, поставлені питання не вирішувалися, оскільки регламентувати і оцінювати дії водіїв автомобілів Toyota ОСОБА_2 і Jaguar ОСОБА_5 щодо дотримання ними безпечної дистанції по відношенню один до одного в даному випадку не коректно, з причин викладених у дослідницькій частині (а. с. 120-129);

- заперечення від 19.07.2022 р. захисника Ілясова О.О. (а. с. 139-141).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Суд, оцінюючи як доказ у справі висновок експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи за матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 759/1087/21 від 21.06.2022 р. № 10405/21-52/13492/22-52 зазначає, що вказаний висновок одночасно містить у собі два суперечливі один одному варіанти. Крім цього, у висновку вказано, що дослідити технічну спроможність пояснень водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди не виявляється можливим, та встановити дійсні величини швидкостей руху автомобілів Toyota і Jaguar в рамках даного дослідження експертним (розрахунковим) шляхом не можливо, а відтак зазначений висновок суд не бере до уваги.

При цьому, суд не приймає доводи захисника Сандрович Л.В., які викладені у клопотанні від 01.03.2021 р. (а. с. 98-100) про те, що висновок № 4-02/21 експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілі Toyota-FJ-Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та Jaguar-I-Pase, д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 22.02.2021 р. не може бути доказом у справі, оскільки експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, про що він зробив відповідну розписку у висновку, а отже вказаний висновок може використовуватися у якості доказу в суді. Крім цього, у висновку вказано, що адвокатом Ілясовим О.О. було надано копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення для проведення експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілі Toyota-FJ-Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та Jaguar-I-Pase, д.н.з. НОМЕР_1 . Також експертом було взято до уваги пояснення обох водіїв. Таким чином, доводи захисника Сандрович Л.В. зводяться до незгоди з висновком експерта.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки відповідно до висновку № 4-02/21 експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження по факту ДТП за участю автомобілі Toyota-FJ-Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , та Jaguar-I-Pase, д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 22.02.2021 р., саме одноособові дії водія ОСОБА_2 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникнення ДТП.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не порушувала п. 10.1 ПДР, а відтак у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Таким чином, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою, а відтак не звільняє суд обов`язку з`ясувати, передбачені ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставини про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, та навести виклад установлених під час розгляду справи обставин у постанові.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведено під час розгляду справи, однак на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення сплинули, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Керуючись ст. ст. 7, 9, 38, 124, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Суддя В.М. Кравець