ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8561/21 Головуючий суддя І інстанції Теслікова А.П.
Провадження № 33/818/1234/22 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ по справі про адміністративне правопорушення /

07 листопада 2022 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Гуржій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Міщенка Ю.І. на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Постановою встановлено, що 23 грудня 2021 року, о 10 годині 25 хвилин, в м. Харкові, вул. Достоєвського, 10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Scorpio», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager alcotest 7510 у присутності двох свідків, що підтверджується тестом №204 від 23.12.2021 року. Результат огляду становить 2.56 проміле. За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 302711 від 23.12.2021. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Міщенко Ю.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 рокута закрити провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на строк після 05.04.22, оскільки він знаходився на лікуванні. Крім того, було порушено його право на захист, оскільки копія оскаржуваної постанови не була ним отримана. Зазначив, що про постанову ОСОБА_1 стало відомо лише 18.08.22 при зупинці автомобіля під його керуванням поліцейським патрульної служби, коли він знаходився в евакуації в іншій області. Також вказав, що після встановлення результату огляду 2,56 проміле його підзахисний категорично був не згодний з результатами, про що повідомив працівників поліції однак працівником поліції не була забезпечена доставка ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я і такий огляд не був проведений в медичному закладі, отже огляд вважає недійсним.

Крім того, захисник просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року, посилаючись на те, що копію постанови ОСОБА_1 не було отримано, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Міщенка Ю.І.

В судове засідання суду апеляційної ОСОБА_1 та його захисник Міщенко Ю.І. не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення телефонограм, які містяться в матеріалах справи. про причини своєї неявки не повідомили, але їх неявка, відповідно до положень ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, виходячи з доводів апеляційної скарги та відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, встановлено, що апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`активних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у:

- результатах тестування на стан алкогольного сп`яніння приладом «Drager Alkotest 7510» від 23.12.2021, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 2.56 проміле;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, щодо огляду ОСОБА_1

- направленні ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 23.12.2021;

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.12.2021 року, які кожний окремо зазначили, що водій автомобіля «Ford Scorpio» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 у їх присутності пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння приладом «Drager Alkotest 7510» яким зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння 2.56 проміле;

- відомостях відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд за допомогою газоаналізатора, який показав результат стану алкогольного сп`яніння 2.56 проміле;

- розписці ОСОБА_5 , в якій зазначено, що він забрав транспортний засіб «Ford Scorpio», державний номерний знак НОМЕР_1 до себе в гараж за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, буд. 25.

Разом з цим, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,вбачається, що 23.12.2021 у їх присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 7510». Вміст алкоголю у видихаємому повітрі склав 2,56 проміле ( а.с.4,5).

Досліджуючи під час апеляційного перегляду розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в суді першої інстанції доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, під час складання протоколів про адміністративне правопорушення або в подальшому жодним чином не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-KhawajaandTahery v. theUnitedKingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), а також в рішенні Шачашвілі проти Німеччини ([ВП] № 9154/10, §§ 110-131, ЄСПЛ 2015), в якому Велика палата підтвердила, що відсутність вагомих причин для неявки свідка сама по собі не могла зумовити несправедливість судового розгляду, хоча вона залишалася дуже важливим фактором, який повинен бути врівноважено врахований при оцінці загальної справедливості судового розгляду, та не могла свідчити про порушення пунктів 1 та пункту 3 (d) статті 6.

Суд повинен піддавати перевірці дотримання принципу рівності сторін не лише у випадках, коли свідчення відсутнього свідка були єдиним або визначальним підґрунтям для засудження заявника, але й у випадках, коли було незрозуміло, чи є такі свідчення вирішальними або ж такими, що мають значну вагу та можуть ускладнити захист. Міра дотримання рівності, що необхідна для забезпечення справедливого розгляду справи, залежала б від ваги показань відсутнього свідка. Чим важливішими є такі докази, тим більшої ваги повинні мати врівноважуючі фактори, щоб провадження в цілому вважалося справедливим (див. також Боєць, згадане вище, § 76, та Valdhuter проти Румунії, № 70792/10, § 45, 27 червня 2017).

Так, письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності.

Як вбачається з тестування на алкоголь від 23.12.2021 року, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Drager Alkotest 7510» прилад ARLM 0271 згідно результатів якого, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,56 ‰ (а.с. 4,5).

З результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за участі двох свідків, водій ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власноручний підпис.

Вказані обставини стали об`єктивною підставою для складання працівниками поліції протоколу, відповідно до вимог ст. 254 КУпАП.

Дослідивши відеозапис, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд встановив, що працівниками поліції були дотримані всі вимоги закону щодо їх дій при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 і порушень з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу, в наслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості їх врахувати.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 , а тому, апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції.

Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції дотримані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, висновок суду про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) ПДР України є правильним, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП, в якій наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Такий висновок суд робить згідно вимогст.252КУпАП України, де зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання в апеляційній скарзі на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Міщенка Ю.І. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Міщенка Ю.І. - залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков