Номер провадження: 33/813/1236/22
Номер справи місцевого суду: 493/1067/22
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2022 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Рибака А.В.,

прокурора Богатира В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Рибака Андрія Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 3700,00 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД/ІХ/649 від 20.08.2022 року в цей день близько 10:30 години командуванням військової частини НОМЕР_1 виявлено майора ОСОБА_1 , який у службовий час на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 виконував службові обов`язки з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 22 вересня 2022 року захисник ОСОБА_1 адвокат Рибак А.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови захисник зазначає, що висновок суду про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення є передчасним, оскільки 20.08.2022 року він не перебував на військовій службі.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури Богатир В.К., заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, наполягав на тому, що на даний час, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, у військових частинах наказами командирів встановлено семиденний робочій тиждень, покидаючи ж військову частину 20.08.2022 року ОСОБА_1 , у порушення Статуту внутрішньої службу ЗСУ, не попередив про це свого прямого начальника, яким у цей день був в.о. командира батальйону, його перший заступник - начальник штабу.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував проти того, що субота 20.08.2022 року була його робочим днем, однак зауважив, що на цей день він відпросився, а тому не міг передбачити, що його викличуть на нараду на територію військової частини. Проте особу начальника, якого він попереджав про відгул, він не запам`ятав.

Захисник Рибак А.В. пояснив, що ОСОБА_1 фактично лише доповів командиру про те, що він залишає військову частину, аби скористатись своїм встановленим законом вихідним днем.

Приходячи до висновку про наявність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд першої інстанції виходив з:

- протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОД/ІХ/649 від 20.08.2022 року;

- витягу з наказу № 52 від 28.07.2022 року про призначення майора ОСОБА_1 на посаду командира 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.08.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від обстеження на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд не погоджується із твердженнями апелянта про те, що він не є суб`єктом інкримінованого йому правопорушення, виходячи з такого.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з тим, що наявні у справі докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого стану, тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 3 статті 172-20 КпАП України.

Тобто для констатування наявності об`єктивної сторони зазначеного складу адміністративного правопорушення, необхідна фіксація появи військовослужбовця за власною волею на території військової частини або інших подібних об`єктах у нетверезому стані.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Службовий час і час відпочинку військовослужбовців регламентує стаття 10 Закону № 2011 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, згідно з п.1 ст. 10 Закону загальна тривалість службового часу військовослужбовців на тиждень не може перевищувати нормальну тривалість робочого часу за відповідний період, визначену законодавством України, за винятком випадків, передбачених пунктом 5 цієї статті (військових навчань, походів кораблів, бойових стрільб та бойового чергування, несення служби в добовому наряді та інших заходів, пов`язаних із забезпеченням боєготовності військових частин, які здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу).

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем

20.08.2022 року припадало на суботу, яка згідно положень ч. 4 ст. 10 Закону № 2011 є вихідним днем.

Поряд з цим, з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022 року №1 вбачається, що з 6 червня 2022 року введено в дію розпорядок дня для військової частини НОМЕР_1 , яким встановлено для всього особового складу частини семиденний робочий тиждень без проведення занять у неділю. ОСОБА_1 не заперечує, що цього розпорядку він дотримувався.

Посилань ОСОБА_1 на те, що 20.08.2022 року він не виконував обов`язки військової служби, оскільки відпросився у свого начальника не приймаються апеляційним судом до уваги як такі, що жодними доказами підтверджені не були, окрім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не зміг повідомити суду навіть прізвище особи, до якої він звертався.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відмова ОСОБА_1 20.08.2022 року від проходження огляду на стан сп`яніння у час його перебування на території військової частини НОМЕР_1 є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення наявність у майора ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння було виявлено під час його перебування на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 20.08.2022 року близько 10:30 години.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_2 . 20.08.2022 року ОСОБА_1 на нараду о 08.00 годині не прибув, а тому був доставлений туди за наказом командира батальйону. Після прибуття ОСОБА_1 на нараду у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження медогляду у медичній установі ОСОБА_1 відмовився.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто у відмові військовозобов`язаного на території військової частини від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд констатує, що при визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що судом першої інстанції були враховані характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом було визнано за доцільне застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП..

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Рибака Андрія Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду О.М. Полікарпова